Постанова

Іменем України

07 лютого 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2186/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 серпня 2022 року

в складі судді Ковальчук Л. М.

у цивільній справі №369/5733/22 Києво-Святошинського районного суду Київської області

за заявою ОСОБА_1

про встановлення факту смерті,

заінтересовані особи: Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство регіонального управління України, Міністерство внутрішніх справ України, ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1

У С Т А Н О В И В:

29 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у віці 29 років ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 10:00 годин в м. Маріуполі по вулиці Зелінського між будинками №13 та №19-Б під час виконання обов`язків військової служби (бойового завдання) Національної гвардії України по захисту Вітчизни та її територіальної цілісності від агресії Російської Федерації у бойових діях при обороні м. Маріуполь.

Заяву ОСОБА_1 мотивувала тим, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив військову службу у званні старшого сержанта військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в полку " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", під час виконання військових обов`язків та при бойових діях оборони міста Маріуполь ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2022 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який до моменту смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області Україна, від вогнепального поранення, несумісного з життям під час ведення оборони міста Маріуполь.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Міністерство оборони України звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви, оскільки метою ОСОБА_1 подання заяви про встановлення факту смерті сина є можливість подання заяви та отримання одноразової грошової допомоги від держави у разі смерті військовослужбовця члену його сім`ї, тоді як заявник не підтвердила належними доказами належність ОСОБА_3 до Міністерства оборони України (далі - МО України, Міністерство), Збройних сил України або підпорядкованих ним підрозділів.

Вважав, що задоволення судом заяви порушує як вимоги щодо порядку звернення за отриманням одноразової грошової допомоги від МО України, так і порушує права МО України щодо такої виплати.

Суд не відреагував на клопотання МО України про виключення Міністерства як заінтересованої сторони у справі та заміну позовних вимог.

Вказував, що суд не взяв до уваги, наданий Міністерством доказ, який підтверджує, що військова частина в якій проходив службу ОСОБА_3 не перебуває у підпорядкування ані МО України, ані Збройних Сил України.

Вважав, що відповідно до матеріалів справи, командуванням військової частини не заперечується факт смерті ОСОБА_3 , а отже позовні вимоги щодо становлення факту смерті ОСОБА_3 є такими, що не оспорюється та не потребує доведення в судовому порядку.

На думку скаржника, із матеріалів справи вбачається спір про право, а саме право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 та постанови КМУ від 25.12.2013 №975, тому заяву необхідно залишити без розгляду.

За наведених обставин просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2022 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Представник заявника - Романов О. О. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Скаржник - Міністерство оборони України, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Від представника скаржника ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що відповідальний представник Міністерства оборони України буде відсутній у Київському гарнізоні та не зможе представляти інтереси Міністерства в судовому засіданні у даній справі.

Колегія суддів визнає неповажними причини неявки представника скаржника в судове засідання.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

Заінтересовані особи: Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство регіонального управління України, Міністерство внутрішніх справ України, Військова частина НОМЕР_1 , належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

Ураховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб, які не з'явилися в судове засідання, та їх представників.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_5 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати факт смерті сина ОСОБА_3 органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України №545 від 08 серпня 2006 року(далі - Інструкція).

Відповідно до положень вказаної Інструкції, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Крім того, пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні (із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX), введено воєнний стан, строк дії якого продовжено відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 №757/2022, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

25 квітня 2022 року Міністерство реінтеграції України Наказом №75 затвердило Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно даного наказу, територіальні громади Маріупольського району є громадами, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасові окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14 липня 2022 року.

Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 03.06.2022 року Шевченківським відділом ДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Маріуполь Донецької області Україна, про що 16.03.1993 року Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області складено відповідний актовий запис №353. Матір`ю ОСОБА_3 зазначено ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3244- від 04.04.2022.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №31 від 10.02.2021 року (м. Маріуполь), ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2021 №8 прийнято на військову службу за контрактом, строком на 3 (три) роки та призначено на посаду старшим кулеметником відділення вогненної підтримки взводу розвідки спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (ВОС-101837ГІ).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 01.04.2022 (м. Маріуполь) №80, у зв`язку зі смертю виключено з усіх видів забезпечення водія відділення вогневої підтримки взводу розвідки спеціального призначення 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » старшого сержанта ОСОБА_3 , який помер від вогнепального поранення, несумісного з життям під час виконання бойових завдань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки від 30.05.2022 №40/57/9/2-268 Про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі командира частини полковника ОСОБА_6 засвідчує факт смерті старшого сержанта ОСОБА_3 . В даній довідці також зазначено, що смерть констатована ІНФОРМАЦІЯ_6 . Загинув під час оборони міста Маріуполь.

Крім того, згідно з відомостями, вказаними в Указі Президента України від 15.06.2022 року № 409/2022 «Про відзначення державними нагородами України», старшого сержанта ОСОБА_3 нагороджено посмертно орденом «За мужність» ІІ ступеня у Національній гвардії Україні за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.

Листом від 28.06.2022 №20-22.28-128 Боярський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на звернення ОСОБА_1 щодо проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовив у здійсненні такої реєстрації.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті, ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення факту смерті сина ОСОБА_3 їй необхідне для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Аналіз наведених обставин вказує на те, що реєстрація смерті ОСОБА_3 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданої довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Україниу заявника немає, так як цей документ не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви та фактично зводяться до того, що задоволення заяви призвело до порушення порядку звернення та отримання одноразової грошової допомоги від держави у разі смерті військовослужбовця члену його сім`ї, оскільки в заяві ОСОБА_1 зазначила, що метою встановлення факту смерті є призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Дійсно, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , остання вказала, що метою подання заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_3 є призначення та отримання грошової допомоги від держави у зв`язку зі смертю сина, який був військовослужбовцем.

Водночас, в заяві також зазначено, що метою встановлення факту смерті ОСОБА_3 є дві юридичні мети, першою з яких отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, колегія суддів відхиляє вищевказані доводи апеляційної скарги, оскільки зазначення заявником в заяві, окрім іншого, про те, метою встановлення факту смерті сина є призначення та отримання грошової допомоги від держави у разі смерті військовослужбовця не свідчить, що суд задовольнив заяву без додержання вимог матеріального та процесуального закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України зазначено відомості про факт смерті ОСОБА_3 , а саме що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Маріуполь Донецької області, Україна; мету встановлення факту - можливість ОСОБА_1 здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 у відділі реєстрації актів цивільного стану.

Також у відповідності до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, докази на підставі яких дійшов висновку про встановлення факту смерті ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі, що в заяві про встановлення факту метою подання такої заяви крім іншого вказано отримання грошової допомоги від держави, не є підставою для скасування рішення суду.

Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті ОСОБА_3 не порушує прав Міністерства оборони України, як останній помилково вважає.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги доказ, який підтверджує, що військова частина, в якій проходив службу ОСОБА_3 не перебуває в підпорядкуванні ані МО України, ані Збройних Сил України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даній справі судом дані обставини не встановлювалися та не вирішувалося питання щодо отримання ОСОБА_1 грошової допомоги від держави, як члена сім`ї померлого військовослужбовця.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що командуванням військової частини ОСОБА_3 не заперечується його смерть, у зв'язку з чим відсутні підстави для встановлення факту смерті в судовому порядку, оскільки вище наводився перелік документів, на підставі яких у відповідності до вимог закону можна здійснити державну реєстрацію смерті особи. І до такого переліку не відноситься довідка командування військової частини.

Оскільки суд дійшов висновку, що метою заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_3 є в подальшому державна реєстрація його смерті та отримання відповідного свідоцтва про смерть особи, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що із матеріалів справи вбачається спір про право, зокрема на думку скаржника, щодо отримання ОСОБА_1 грошової допомоги, у зв'язку із загибеллю сина - військовослужбовця.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення заявлених вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець