КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/148/2023 (№22-вк/824/126/2022)
справа №824/117/22
УХВАЛА

(додаткова)

06 лютого 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого - судді Поліщук Н.В., за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою адвоката Муляра Євгенія Григоровича, який діє в інтересах ІЕС Industrie Export GmbH ( Німеччина) , про відшкодування витрат на правову допомогу

у справі за заявою IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі за позовом IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення заборгованості, -

встановив:

У вересні 2022 року IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) звернулось до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Заяву мотивує тим, що 03 серпня 2022 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України прийняв рішення у справі №224/2021, відповідно до якого задовольнив позовні вимоги ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна). Місце прийняття рішення - м. Київ, Україна. Дата отримання рішення Відповідачем - 09 серпня 2022 року .

Відповідно до рішення МКАС при ТПП України вирішив стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь ІЕС Industrie Export GmbH 97 050,00 євро - основного боргу, 3 104, 22 євро - трьох процентів річних та, крім того, 5 780, 03 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а разом 105 934, 25 євро у зв`язку із неналежним виконанням умов Контракту від 20 грудня 2019 року №53-129-01-19-02026.

Мотивуючи наведеним, просив суд:

визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 03 серпня 2022 року у справі №224/2021 за позовом ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за Контрактом від 20 грудня 2019 року №53-129-01-19-02026;

видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь компанії ІЕС Industrie Export GmbH (Dammwerg 7, Mainz, Germany, D-55130, trade register number: HRB 45907, individual taxpayer number: 26 658 04444) 97 050,00 євро - основного боргу, 3 104, 22 євро - трьох процентів річних та, крім того, 5 780, 03 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а разом 105 934, 25 євро (сто п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири євро та 25 євроцентів);

стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) судовий збір у сумі 1 240,50 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року заяву IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №224/2021 задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 03 серпня 2022 року у справі №224/2021 за позовом ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за Контрактом від 20 грудня 2019 року №53-129-01-19-02026.

Видано виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь компанії ІЕС Industrie Export GmbH 97 050,00 євро - основного боргу, 3 104, 22 євро - трьох процентів річних та, крім того, 5 780, 03 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а разом 105 934, 25 євро (сто п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири євро та 25 євроцентів).

Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) судовий збір у сумі 1 240,50 грн.

26 грудня 2022 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Муляра Є.Г., який діє в інтересах ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина), про відшкодування витрат на правову допомогу.

Вказує, що між ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) та адвокатським об`єднання "Юридична фірма "КОПУСЬ І МУЛЯР" укладено договір про надання правової допомоги від 28 серпня 2021 року № KMLF/48/2021, а також додаткова угода №1 від 20 вересня 2022 року до вищевказаного договору.

Вказує, що відповідно до пункту 2 додаткової угоди №1, загальна сума додаткової угоди становить 500€ (п`ятсот Євро), які клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню протягом 3 робочих днів з дати укладення даної додаткової угоди.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи №824/117/22 в розмірі 500€, які покласти на відповідача.

03 січня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло письмове клопотання про відмову або зменшення стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У запереченнях зазначає, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що зазначені представником ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 євро є необґрунтованими, такими, що суперечать частині 4 статті 137 ЦПК України. Заявлені вимоги на професійну правничу допомогу за участь в судових засіданнях не відповідають принципу співмірності відносно затраченого часу проведення вказаних судових засідань. Тому обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності таких витрат, а також вони не, були неминучими для позивача, а тому не мають бути покладені на відповідача.

Мотивуючи наведеним, просить відмовити повністю у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; у разі задоволення судом вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - зменшити їх розмір.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Муляр Є.Г. доводи заяви підтримав.

Представник боржника адвокат Найденко І.О. проти задоволення заяви заперечував з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 вищевказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

З матеріалів справи установлено, що адвокат Муляр Є.Г. представляв інтереси заявника на підставі договору про надання правової допомоги №KMLF/48/2021 від 28 липня 2021 року, укладеного між ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма" КОПУСЬ І МУЛЯР" (Україна), ордеру виданого Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма" КОПУСЬ І МУЛЯР" на ім`я адвоката Муляр Є.Г. для представництва інтересів ІЕС Industrie Export GmbH від 28 вересня 2022 року (а.с. 7-19).

Установлено, що 20 вересня 2022 року між ІЕС Industrie Export GmbH та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «КОПУСЬ І МУЛЯР» укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 28 липня 2021 року (а.с.20-21).

Пунктом 1 визначено, що в порядку та на умовах, визначених Договором, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво клієнта в Київському апеляційному суді під час розгляду заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті у справі № 224/2021.

Адвокатським об`єднанням здійснено наступні дії: консультація клієнта; формування правової позиції та узгодження її з клієнтом; підготовка та подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 03 серпня 2022 року у справі № 224/2021; підготовка та подання коментарів на заперечення відповідача від 07 листопада 2022 року та від 22 листопада 2022 року; участь в судових засіданнях у справі; підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу .

Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди №1 загальна сума Додаткової угоди (сума гонорару Адвокатського об`єднання) становить 500 €, які клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню протягом трьох робочих днів з дати укладання даної додаткової угоди.

Вказана сума 500 € сплачена ІЕС Industrie Export GmbH Адвокатському об`єднанню «Юридична фірма «КОПУСЬ І МУЛЯР» згідно із рахунком №48/2021/4 від 20 вересня 2022 року, що підтверджується банківською випискою по рахунку від 22 вересня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджено, що представником ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) подано заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України на 5-ти аркушах (а.с. 1-5), коментарі на заперечення ДП «НАЕК «Енергоатом» на 11-ти арк. (а.с. 75-86); заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі на 2-х арк. (а.с. 112-113).

З даних протоколу судового засідання у справі №22-вк/824/126/2022 (ЄУН №824/117/22) від 12 грудня 2022 року, установлено, що таке тривало 10 хвилин (10:08:08-10:18:43) (а.с. 118).

З даних протоколу судового засідання від 20 грудня 2022 року установлено, що судове засідання тривало 7 хвилин (09:36:41-09:43:42) (а.с. 120).

Відтак, загальна кількість часу проведення судових засідань, у яких приймав участь представник заявника склав 17 хвилин.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19 зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За умовами Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 28 липня 2021 року № KMLF/48/2021 ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) зобов`язалося оплатити послуги Адвокатського об`єднання у євро.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання (постанови Великої Плати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16).

У зв`язку з цим, враховуючи договірні умови оплати ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) адвокатських послуг, суд визначає відшкодування витрат Адвокатського об`єднання на правничу допомогу у євро.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 22-з/824/392/2022(провадження № 61-5124ав22).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

З огляду на встановлені обставини та наявність клопотання ДП "НАЕК "Енергоатом" про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та відсутність у тексті додаткової угоди умов щодо форми і порядку обчислення адвокатського гонорару, проаналізувавши обсяг наданих Адвокатським об`єднанням заявнику послуг, суд вважає, що заява ІЕС Industrie Export GmbH (Німеччина) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у Київському апеляційному суді підлягає задоволенню частково на суму 300 євро, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Муляра Євгенія Григоровича, який діє в інтересах ІЕС Industrie Export GmbH ( Німеччина ) про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3: ) на користь ІЕС Industrie Export GmbH (Dammweg 7; Mainz, Germany D-55130 HRB 45907) витрати на правову допомогу у розмірі 300 € (триста євро).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський апеляційний суд.

Повна ухвала складена 06 лютого 2023 року.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук