Номер провадження: 22-ц/813/2010/23
Справа № 523/7100/20
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря - Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Північ Транс" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю про спонукання до виконання мирової угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю про спонукання до виконання мирової угоди. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказувала на те, що 10.01.1993 року з вини працівника АТП - 15130 водія ОСОБА_2 , який керуючи автобусом «Ікарус 280», д/н НОМЕР_1 ОДР, який належав АТП - 15130, скоїв дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок якої позивач стала інвалідом ІІ групи довічно. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14.07.1993 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки. 22.05.2008 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи № 2-2/2008 про відшкодування заподіяної шкоди затверджено мирову угоду, укладену 22.05.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Північтранс». Так, відповідно до п. 3 затвердженої мирової угоди відповідач зобов`язується перерахувати на рахунок ОСОБА_1 довічно, щомісячно заробіток в розмір середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної Служби Статистики (Держкомстат).

Позивач зазначила про те, що починаючи з травня 2008 року по лютий 2018 року відповідач виконував зазначену вище ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року про затвердження мирової угоди, яке набрало законної сили 02.10.2019 року. Проте, останні два роки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

30.12.2019 року на виконання п. 5 мирової угоди ОСОБА_1 було направлено на адресу відповідача відповідь ГУ Державно Служби Статистики України в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року на звернення щодо отримання Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2019 році. Однак, листом від 28.01.2020 року вих. № 112 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що не буде виконувати п. 3 мирової угоди від 22.05.2008 року з огляду на те, що надана позивачем відповідь від ГУ Держстату в Одеській області № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року не відповідає вимогам мирової угоди. В подальшому, 22.02.2020 року позивачу від ГУ Держстату в Одеській області надійшло доповнення до листа від 10.12.2019 року, а саме лист від 21.02.2020 року вих. № 08.3-02/90-20, в якому зазначено, що середньомісячна заробітна плата у галузі «Промисловість» в 2019 році складає 11788,00 грн., в свою чергу 28.02.2020 року зазначений лист було отримано ПАТ «Північтранс».

Оскільки, за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року утворилася заборгованість відповідача по виплаті грошового відшкодування за мировою угодою від 22.05.2008 року в сумі 11788,00 грн. просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути із ПАТ «Північтранс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 11788,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2021 року позов було задоволено стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Північтранс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті грошового відшкодування, яка утворилася за період з 01.04.2020 року по 31.03.2020 року в розмірі 2155/дві тисячі сто п`ятдесят п`ять/грн. 00 коп.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Північтранс» на користь державної судової адміністрації судовий збір в розмірі 908/дев`ятсот вісім/ грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 01.10.2021 року ТОВ "Північ Транс" подано апеляційну скаргу.

При цьому посилаючись на те, що відповідно до п.5 вищевказаної Мирової угоди, позивач - ОСОБА_1 залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки.

В порушення п. 5 Мирової угоди вищезазначений лист ГУ Статистики в Одеській області від 21.02.2020 року був отриманий ПАТ «Північтранс» лише 24.02.2020 року, а не 30 січня, як передбачено умовами Мирової угоди.

Так, 02.01.2020 року від ОСОБА_1 на адресу ПАТ «Північтранс» надійшов лист, до якого було долучено документ виданий ГУ Статистики в Одеській області від 10.12.2019 року з назвою «Про інформацію на запит». Вищезазначений документ не є довідкою та не містить в собі інформацію, на підставі якої ПАТ «Північтранс» має змогу скорегувати суму втраченого заробітку.

Неможливість отримання позивачем довідки про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» в Держкомстаті України не створює обов`язку відповідача з корегування суми втраченого заробітку, оскільки в умовах мирової угоди чітко зазначено підстави та строки проведення даного корегування та які є незмінні і обов`язкові для виконання.

Оскільки умови мирової угоди є обов`язкові для виконання сторонами, а п. 5 Мирової угоди чітко визначено порядок користування правами ОСОБА_1 , то дані права позивача можуть впливати на обов`язки відповідача тільки при умові дотримання вимог даної Мирової угоди і повідомлення відповідача про бажання скористатись своїми правами до 30 січня.

Вказує, що Мировою угодою не визначено порядку отримання довідки Держкомстату України - самостійно чи з наданням її позивачем, однак визначено обов`язок на її підставі робити коригування, а це зобов`язання, яке необхідно виконувати.

За період з 01.02.2020 року по 31.03.2020 року заборгованість за кожен місяць повинна прийматись із розрахунку 9633,00 грн.

Наголошує, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не прийняв до уваги той факт, що позивач не скористався своїм правом на корегування суми втраченого заробітку на 2020 рік в порядку та на умовах визначених п. 5 Мирової угоди та прийняв до розрахунку невірну суму у розмірі 11788,00 грн, що доводить незаконність прийнятого рішення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Північ Транс" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю про спонукання до виконання мирової угод було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.10.2022 року справу було призначено до розгляду.

Розгляд справи призначено на 26.01.2023 року о 10:15 год.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

По справі встановлено, що 22.05.2008 року між ВАТ «Північтранс» (правонаступником якого є ТОВ «Північтранс») та ОСОБА_1 , які були сторонами у справі № 2-2/08 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Північтранс» про відшкодування шкоди, укладено мирову угоду.

Так, ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок ОСОБА_1 довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» (пункт 3 мирової угоди).

Відповідно до пункту 5 мирової угоди ОСОБА_1 залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2008 року було затверджено Мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та ВАТ «Північтранс», згідно з якою:

?ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок ОСОБА_1 довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість»;

? ОСОБА_1 залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки.

З наявної в матеріалах справи заяви від 06.12.2019 року вбачається, ОСОБА_1 звернулася до начальника ГУ Державної Служби статистики в Одеській області із заявою до видачу довідки про середньомісячну заробітку плату одного штатного працівника в галузі «Промисловість».

Листом № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року».

Листом від 29.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до в.о. директора ПАТ «Північтранс» Максименко В.М. , в якому просила зробити коригування щомісячного відшкодування, встановивши розмір такого відшкодування, починаючи з 01.01.2020 року таким, що відповідає розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в галузі «Промисловість у 2019 році.

Однак, листом від 28.01.2020 року № 112 ПАТ «Північтранс» фактично відмовило ОСОБА_1 у здійсненні коригування з огляду на те, що наданий позивачем Лист № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області не є довідкою та не містить в особі інформацію про середню заробітку плату в галузі «Промисловість», у зв`язку з чим, ПАТ «Північтранс» не може провести коригування суми втраченого заробітку.

В подальшому, ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача листом від 24.02.2020 року, до якого було додано лист ГУ Статистики в Одеській області № 08.3-02/90-20 від 21.02.2020 року. Так, із вказаного листа, який є доповненням до листа № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, вбачається, що середньомісячна заробітна пата одного штатного працівника по Україні за видом економічної діяльності «Промисловість» у 2019 році становила 11788,00 грн.

Суд констатує, що під час розгляд даної справи відповідачем ТОВ «Північтранс», який є правонаступником ПАТ «Північтранс» платіжним дорученням № STR37549 від 23.07.2021 року ОСОБА_1 було сплачено відшкодування в розмірі 9633,00 грн. за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року.

Окрім того, в отриманому відповідачем листі № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року ГУ Державної Служби статистики в Одеській області, який ОСОБА_1 було надіслано до відповідача, чітко зазначено, що згідно з Планом статистики інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально - трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності з період з початку року».

Таким чином, інформація на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua є загальнодоступною, та враховуючи чіткі посилання у зазначеному листі для безперешкодного її отримання на сайті, суд приходить до переконання, що ТОВ «Північтранс» було порушено свої зобов`язання, передбачені п. 3 мирової угоди, затвердженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, що стало безпідставною відмовою у виплаті коригування суми втраченого заробітку за період з 01.04.2020 - 30.04.2020 року.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 22.05.2008 року між ВАТ «Північтранс» та ОСОБА_1 , які були сторонами у справі № 2-2/08 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Північтранс» про відшкодування шкоди, укладено мирову угоду, яку ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси затверджено.

За умовами вказаної угоди:

- ВАТ «Північтранс» зобов`язується переховувати на рахунок ОСОБА_1 довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1 271,07 грн. (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість»;

- ОСОБА_1 залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки.

Згідно листа Головного управління статистики в Одеській області від 21.02.2020 року - середньомісячна заробітна плата у розрахунку на одного штатного працівника по Україні по галузі «Промисловість» у 2019 році становила 11 788 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що відповідно до умов мирової угоди, яка визнана судом, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати грошові кошти на користь позивача та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» (п.3 мирової угоди від 22.05.2008 року). Однак враховуючи те, що відповідач не виконує вказані зобов`язання, у зв`язку з чим в період з 01 квітня по 30 квітня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 2155 грн., тому вона підлягає стягненню з ТОВ «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з нормами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина перша - третя, п`ята та шоста статті 203 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Судом встановлено, що відповідач не виконує умови Мирової угоди, затвердженої Суворовським районним судом м. Одеси 22.05.2008 року у справі №2-2/2008 та не перераховує позивачу щомісячно втрачений заробіток в розмірі середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної служби статистики, у зв`язку із чим, заборгованість через її невиконання в період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року складає 2155 гривень.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, і з ТОВ «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову суму в розмірі 2155 гривень.

У доводах апеляційної скарги генеральний директор ТОВ «Північ Транс» посилається на те, що в порушення п.5 Мирової угоди, Лист Головного управління статистики в Одеській області від 10.12.2019 року за вих. №07-09/1781-19 був отриманий ПАТ «Північтранс» лише 24.02.2020 року, а не до 30 січня, як передбачено умовами Мирової угоди, у зв`язку із чим, в 2020 році позивачка не скористалася своїм правом щодо корегування суми втраченого заробітку, оскільки не надала ПАТ «Північтранс» довідку до 30.01.2020 року, а наданий вищевказаний Лист Головного управління статистики в Одеській області від 10.12.2019 року за вих. №07-09/1781-19 «Про інформацію на запит» не є довідкою і не містить в собі інформацію про середню заробітну плату у галузі «Промисловість».

Проте апеляційний суд вважає вищевказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом справи, на виконання п.5 Мирової угоди від 22.05.2008 року позивачкою ОСОБА_1 своєчасно, а саме 29.12.2019 року було направлено на адресу відповідача - ПАТ «Північтранс» відповідь Головного управління Статистики в Одеській області Держстат № 07-09/1781-19 від 10.12.2019 року на її звернення щодо отримання Довідки про середньомісячну заробітну плату у галузі «Промисловість» в 2019 році, яке було отримано відповідачем 29.12.2019 року. При цьому, як вбачається зі змісту вказаної відповіді (абзаці 3), Головне управління Статистики проінформувало про те, що згідно з Планом, статистична інформація щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників України за видом економічної діяльності «Промисловість» за 2019 рік буде оприлюднена 29.01.2020 року на офіційному вебсайті Держстату www.ukrstat.gov.ua у розділі «Статінформація» / «Ринок праці» / «Оплата праці та соціально-трудові відносини» / «Середньомісячна заробітна плата за видами економічної діяльності за період з початку року» (відповідне посилання, а.с. 24).

Однак, відповідачем ПАТ «Північтранс» надано на адресу ОСОБА_1 відповідь за вих. № 112 від 28.01.2020 року, у якій підприємство зазначило про те, що лист Головного управління статистики в Одеській області від 10.12.2019 року зареєстрований за вих. №07-09/1781-19, не є довідкою та не містить інформацію про середню заробітну плату у галузі «Промисловість».

Окрім того, матеріалами справи також встановлено, що 22.02.2020 року на адресу позивачки ОСОБА_1 від ГУ Статистики в Одеській області надійшло доповнення до Листа від 10.12.2019 року, а саме Лист від 21.02.2020 року за вих. № 08.3-02/90-20, в якому ГУ Статистики в Одеській області проінформувало, що середньомісячна заробітна плата у галузі «Промисловість» в 2019 році складає - 11 788 грн. Вказаний Лист було отримано відповідачем ПАТ «Північтранс» 28.02.2020 року (а.с. 28-30).

Таким чином, твердження апелянта на порушення строків надання позивачем довідки Держкомстату (до 30.01.2020 року), відповідно до строку визначеному пунктом 5 мирової угоди, яка передбачає право позивача довічно коригувати суму втраченого заробітку, є неспроможними, оскільки мировою угодою не визначено порядку та процедури отримання довідки Держкомстату України - самостійно відповідачем чи з наданням цієї довідки саме позивачем, однак зі змісту мирової угоди вбачається обов`язок підприємства на її підставі робити коригування суми втраченого заробітку.

При цьому у п. 5 мирової угоди зазначено про право позивача довічно коригувати суму втраченого заробітку довідки Держкомстату до 30 січня кожного календарного року на підставі довідки, але не регламентовано обов`язок отримання позивачем такої довідки, в той час зазначеною мировою угодою передбачено обов`язок відповідача коригувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість».

Крім того, у Мировій угоді від 22.05.2008 року не визначено наслідків несвоєчасності отримання підприємством довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» у вигляді звільнення відповідача від коригування суми втраченого заробітку і звільнення від її виплати позивачу.

Отже, з урахуванням наведеного, безпідставними є посилання апелянта про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення не прийняв до уваги той факт, що позивач не скористалася своїм правом на коригування суми втраченого заробітку на 2020 рік в порядку та на умовах визначених п.5 Мирової угоди та прийняв до розрахунку невірну суму.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення немає.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін