ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/2404/22

провадження № 22-ц/4809/1184/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гура Костянтин Вікторович,

відповідач: Державне підприємство «Агенство місцевих автомобільних доріг», інтереси якого представляє Донченко Дмитро Євгенійович.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2023 року, у складі головуючого судді Драного В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агенство місцевих автомобільних доріг» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Агенство місцевих автомобільних доріг» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

В обґрунтування позову вказував, що з 20.08.2021 він працював на посаді першого заступника директора ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг».

02.05.2022 його було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, звільнення незаконним, оскільки причин та підстав для скорочення його посади не було.

Вказує, що він, на відміну від інших заступників директора має значний стаж роботи у дорожній галузі та відповідну вищу освіту.

Також зазначав, що 10.02.2022 йому було вручено повідомлення про його заплановане вивільнення, однак не запропоновано жодної вакантної посади.

Просив визнати протиправним та скасувати наказ від 02.05.2022 № 35-к «Про звільнення ОСОБА_2 » і поновити його на роботі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що суд неправильно з*ясував дійсні обставини спору і невірно застосував норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 24.02.2020 працював у ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг», а 20.08.2021 він був призначений на посаду першого заступника директора, що підтверджується трудовою книжкою та відповідними наказами (а.с. 8-12, 82, 83, 84).

Згідно штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» на 2022 рік кількість штатних посад становила - 41 (а.с. 55-56).

09.02.2022 наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» «Про внесення змін до структури та штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно рекомендацій Департаменту інфраструктури Кіровоградської ОДА (лист від 04.02.2022 року № 25-19-/178/0.251 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг») з 12.04.2022 в структуру та штатний розпис внесено такі зміни: ліквідовано відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг (скорочено 4 посади), ліквідовано відділ штучних споруд та безпеки дорожнього руху (скорочено 3 посади), скорочено посади першого заступника директора, провідного інженера відділу якості та технічного контролю, заступника головного бухгалтера, провідного інженера фінансово-економічного відділу, 5 посад водіїв. Водночас створено відділ з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, штучних споруд та безпеки дорожнього руху (5 посад) та адміністративно-господарський відділ (7 посад) (а.с. 14-16).

Відповідно до штатного розпису ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» на 2022 рік, затвердженого 10.02.2022 , кількість штатних посад становила - 37 (а.с. 57-58).

10.02.2022, першого заступника директора ОСОБА_1 , було письмово повідомлено про заплановане вивільнення, яке відбудеться 11.04.2022, про що він поставив свій підпис у повідомленні (а.с. 51).

04.04.2022 наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» № 32-к всім працівникам, в тому числі і ОСОБА_1 , надано відпустку без збереження заробітної плати на строк з 05.04.2022 по 29.04.2022 (а.с. 167-172).

Як вбачається із акту № 5 від 02.05.2022 , складеного працівниками ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг», 02.05.2022 провідний інженер з кадрів запропонувала першому заступнику директора ОСОБА_1 переведення на вільні посади начальника або інженера І категорії адміністративно-господарського відділу, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с. 61).

02.05.2022 року наказом ДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» від 02.05.2022 № 35-к «Про звільнення ОСОБА_2 » першого заступника директора ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 02.05.2022 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач отримав копію даного наказу 02.05.2022 (а.с. 18).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Питання щодо визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є складовою права на управління діяльністю підприємством.

Виключне право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис закріплено у статті 64 ГК України, згідно з якою підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Суд першої інстанції, правильно зауважив, що суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у цивільній справі № 185/5041/18.

Встановлено, що наДП «Агенство місцевих автомобільних доріг» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочено штат працівників з 41 до 37 працівників.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем у період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору було запропоновано позивачу іншу роботу на тому ж підприємстві за відповідною професією та спеціальністю, від якої ОСОБА_1 відмовився.

Тому, позивач був звільнений у відповідності до чинного законодавства.

Звернувшись із даним позовом, позивачем не доведено про наявність у нього переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, оскільки ним не надано достатніх доказів наявності в нього більш високого рівня кваліфікації та продуктивності праці або підстав, визначених ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

З огляду на викладене, враховуючи, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників, роботодавцем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а працівник відмовився від переведення на іншу роботу, та позивачем не доведено наявність в нього переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння як спірних правовідносин, так і їх нормативно-правового регулювання.

Таким чином, визначені процесуальним законом підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

За викладеного, у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що визначені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, подану у даній справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

15.01.2024 складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний