Справа № 243/764/20
Провадження № 6/185/30/23
10 січня 2023 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Падафи А.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 ,-
26 грудня 2022 року Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна звернулась до суду з поданням про розшук боржника громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватний виконавець в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути подання без її участі, та зазначила, що документи виконавчого провадження сформовані в Автоматизованій системі виконавчого провадження надані в додатку до подання.
Суд, перевіривши матеріали справи доказами приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду одним із яких є розшук боржника.
За приписами п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст. 438 ЦПК України, розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення боржнику ОСОБА_1 та отримання ним копії постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а також докази направлення боржнику виклику, копій постанов: про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника.
Відтак, матеріали подання взагалі не містять жодних доказів щодо того, що боржник обізнаний про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження.
Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації, якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.
Проте у виконавчому документі міститься остання відома адреса місця проживання боржника як ВПО. Будь-яких даних про те, що боржник фактично не проживає за цією адресою, приватним виконавцем не отримано.
Також, слід зазначити, що, приватним виконавцем не здійснювалися виклики боржника за адресою проживання як ВПО, так як дані про фактичне відправлення викликів та постанов засобами поштового зв`язку відсутні.
На теперішній час місто Донецьк є територією, тимчасово непідконтрольною українській владі, і виконавець не може здійснити перевірку фактичного проживання (перебування) боржника за місцем його реєстрації. Тому виконавцем не додано до подання про розшук боржника належних доказів того, що боржник відсутній за адресою реєстрації, а його фактичне місце проживання (перебування) невідоме.
Сам по собі факт реєстрації боржника на тимчасово окупованій території України та неможливість направлення на його адресу поштової кореспонденції не є підставою для оголошення розшуку боржника.
Отже, звернення приватного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника. Виходячи з викладеного, суд заявлене подання вважає передчасним.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець не подала до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є її обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку боржника, чим будуть порушені права останнього.
Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.
Тому за наведених обставин суд вважає необхідним у задоволенні подання відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст. 260, 441 ЦПК України, суд, -
У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко