Справа № 487/777/23
Провадження № 2-н/487/307/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» звернулось до суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги за спожитий природний газ.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, яким повинна відповідати заява про видачу судового наказу, зокрема до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з тим заявником не виконанні вищезазначена вимога, а саме не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному об`ємі, визначеного законом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду зави про видачу судового наказу у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2023 року складає 268,40 грн.

Заявником додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 248,10 грн.

Отже в заяві мають місце вказані вище недоліки, які позбавляють суд можливості видати судовий наказ.

Згідно п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Згідно п.1 ч.1ст.353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку

Керуючись ст.ст. 163, 165, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги за спожитий природний газ відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.А. Лагода