Номер провадження: 22-ц/813/1958/23
Справа № 947/8629/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача державного підприємства «Адміністрація морських портів України», представника позивача Перейми Д.О.,

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №947/8629/20 за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року у складі судді Васильків О.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ДП «Адміністрація морських портів», звернувшись 15 квітня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року у справі №521/1730/19 про поновлення на роботі ОСОБА_4 сплачено ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 340648,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн., витрат на правову допомогу 34700,00 грн., витрат на сплату судового збору 4986,84 грн., сплачено в дохід держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. Крім того, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року у справі №520/21140/18 про поновлення на роботі ОСОБА_5 сплачено ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 553134,76 грн., неправомірно утриману заробітну плату в сумі 116905,07 грн., на відшкодування витрат на сплату судового збору 704,80 грн., сплачено в дохід держави судовий збір в сумі 6700,39 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ДП «Адміністрація морських портів» просила в порядку пункту 8 статті 134 КЗпП України стягнути з відповідача ОСОБА_6 , який видав незаконні накази про звільнення, матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 893782,76 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 13406,74 грн. (т.1 а.с.2-11).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.106-107).

Відповідач Вецкаганс Райвіс позов не визнав, зазначивши у відзиві, що відповідно до положень статей 130, 138 КЗпП України на роботодавця покладено обов`язок доведення всіх елементів складу трудового правопорушення, які є умовами покладення на працівника матеріальної відповідальності. ДП «Адміністрація морських портів України» повинно довести, що йому завдано майнової шкоди у певному розмірі, що шкода завдана внаслідок дій/бездіяльності його працівника, такі дії/бездіяльність носили протиправний характер та у діях працівника містяться ознаки вини (умислу або необережності). Висновки судів, що містяться в остаточних рішеннях по справах №521/1730/19 та №520/21140/18, можуть мати юридичні наслідки тільки для їх учасників. Ці рішення містять у собі преюдиційні факти, встановлені лише щодо учасників цих справ, та не містять висновків, які можна вважати преюдиційними щодо протиправності дій або бездіяльності відповідача та його вини в ухваленні наказів про звільнення, які скасовані судом з підстав порушення порядку їх ухвалення. Ці обставини, з огляду на процесуальний обов`язок позивача повинні доводитись ним на загальних підставах в межах даного процесу. Відповідач, будучи керівником ДП «АМПУ», приймав рішення про звільнення на підставі документів, поданих іншими службовими особами. Щодо поновлення на роботі ОСОБА_4 , то вина відповідача у звільненні відсутня, оскільки на момент прийняття ним скасованого в подальшому наказу він керувався поданими підлеглими службовими особами актами про відсутність працівника на роботі та про відсутність з ним будь-якого зв`язку, серед яких не було документів про наявність ОСОБА_4 на лікуванні. Щодо поновлення на роботі ОСОБА_5 , то підставою скасування наказу про звільнення став факт не запропонування всіх вакантних посад, які б відповідали кваліфікації позивача. Суд, встановлюючи в рішенні про те, що ОСОБА_5 належним чином повідомлено про припинення з ним трудового договору з 30 листопада 2018 року, дійшов разом з тим суперечливого висновку про порушення роботодавцем обов`язку запропонувати всі наявні у роботодавця посади. Обґрунтовуючи цей висновок, суд вказав на посади, включені до штатного розпису в липні та серпні 2017 року, тобто за рік до його належного, як встановлено судом, попередження, яке здійснене 30 вересня 2018 року за два місяці до дати звільнення 30 листопада 2018 року. Відповідач, діючи на посаді керівника ДП «АМПУ», вжив всіх залежних від нього заходів з метою дотримання процедури звільнення ОСОБА_5 у зв`язку зі скороченням його посади. Позивачем не доведено винні, протиправні дії відповідача або бездіяльність при ухваленні наказів про звільнення (т.1 а.с.115-128).

Позивачем ДП «Адміністрація морських портів України» надано відповідь на відзив, за змістом якої факт прийняття відповідачем незаконних рішень про звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено рішеннями судів. На підтвердження факту виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу незаконно звільнених працівників надано відповідні платіжні доручення про перерахунок коштів. Відповідач як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника, має покрити шкоду, заподіяну підприємству у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини (т.1 а.с.142-147).

Відповідачем Вецкаганс Райвісом надано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких вказано, що статтями 130, 132, 133 КЗпП України передбачено, що обов`язковими умовами притягнення працівника до матеріальної відповідальності є винні протиправні дії працівника, порушення ним своїх трудових обов`язків, наявність прямої дійсної шкоди та її розмір (т.1 а.с.164-169).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2020 року позовну заяву залишено без розгляду (позов підписаний особою, яка не має належних повноважень) (т.1 а.с.247-248).

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 березня 2021 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.2 а.с.21-25).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2021 року справу прийнято до провадження (т.2 а.с.34).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року (описку виправлено ухвалою від 14 вересня 2021 року) закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.2 а.с.49-50, 52).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року позов задоволено; стягнуто в порядку пункту 8 статті 134 КЗпП України з ОСОБА_2 на користь ДП «Адміністрація морських портів України матеріальну шкоду в розмірі 893782,76 грн., витрати на сплату судового збору 13406,74 грн. (а.с.57-62).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.65-81).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Позивач не довів наявність вини відповідача, склад цивільного правопорушення обмежується лише посиланнями на рішення судів, які, на думку суду, мають преюдиційне значення. Висновки судів, що містяться в остаточних рішеннях по справах №521/1730/19 та 520/21140/18, мають юридичні наслідки тільки для їх учасників. Дії відповідача як керівника підприємства не мають ознак умислу або необережності у будь-якій формі, відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для дотримання процедури звільнення працівників. Крім того, власником ДП «Адміністрація морських портів України» є держава. З огляду на положення абзацу 4 статті 136 КЗпП України тільки Міністерство інфраструктури України може подавати позовну заяву до керівника про відшкодування збитків, завданих юридичній особі.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням позиції, що викладена в суді першої інстанції (а.с.107-112).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Згідно положень пункту 8 частини 1 статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до положень статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Наказом Міністерства інфраструктури України «Про виконуючого обов`язки Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 21 квітня 2017 року №43-О покладено з 24 квітня 2017 року виконання обов`язків Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на Вецкаганс Райвіса, заступника Голови з фінансів апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління (підстава: заява ОСОБА_1 ) (т.1 а.с.44).

Наказом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» «Про звільнення» від 31 січня 2020 року №181-к звільнено Вецкаганс Райвіса, заступника Голови з фінансів, 31 січня 2020 року за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с.44).

Наказом в.о. Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Вецкаганс Р. «Про звільнення» від 27 листопада 2018 року №469-к звільнено ОСОБА_4 , заступника начальника відділу внутрішньої безпеки апарату управління, з роботи із займаної посади 27 листопада 2018 року за прогул без поважних причин по пункту 4 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.46).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року в справі №521/1730/19 визнано протиправним та скасовано наказ №469-к від 27 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника відділу внутрішньої безпеки апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України»; поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника начальника відділу внутрішньої безпеки апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України»; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 340648,00 грн. моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 34700,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 4986,84 грн., в решті вимог відмовлено; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. (т.1 а.с.47).

Рішення суду в справі №521/1730/19 виконано (т.1 а.с.48-59).

Наказом в.о. Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Вецкаганс Р. «Про звільнення» від 30 листопада 2018 року №478-к звільнено ОСОБА_5 , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, із займаної посади 30 листопада 2018 року у зв`язку зі скороченням штату по пункту 1 статті 40 КЗпП України (т.1 а.с.60).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року в справі №520/21140/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, визнано незаконним та скасовано наказ №478-к від 30 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника служби підводних гідротехнічних споруд; поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України»; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 553134,76 грн., неправомірно утриману із заробітної плати суму 116905,07 грн., в решті вимог відмовлено; витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн.; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір в сумі 6700,39 грн. (т.1 а.с.61-62, 63).

Рішення суду в справі №520/21149/18 виконано (т.1 а.с.64-73).

Отже, ОСОБА_1 є особою, який в порядку виконання обов`язків в.о. Голови ДП «Адміністрація морських портів України» підписав наказ №469-к від 27 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_4 та наказ №478-к від 30 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_5 ; вказані накази про звільнення судовими рішенням у справі №521/1730/19 та у справі №520/21140/18 відповідно визнані незаконними та скасовані; в порядку виконання судових рішень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поновлені на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 340648,00 грн. та в сумі 553134,76 грн. відповідно.

Вказана загальна сума 893782,76 грн. (340648,00 грн. +553134,76 грн. = 893782,76 грн.) виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання положень статті 237 КЗпП України підлягає покладенню на ОСОБА_1 як службову особу, винну в незаконному звільненні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та у розумінні положень пункту 8 частини 1 статті 134 КЗпП України є матеріальною відповідальністю Вецкаганс Р. як службової особи, винної у незаконному звільненні цих працівників, у повному розмірі шкоди 893782,76 грн., заподіяної підприємству з вини ОСОБА_1 виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу поновленим судовим рішенням працівникам.

Незаконність наказу №469-к від 27 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_4 , наказу №478-к від 30 листопада 2018 року про звільнення ОСОБА_5 про звільнення та, як наслідок, незаконність звільнення даних працівників встановлена судами, що є підтвердженням вини ОСОБА_1 як уповноваженої на прийняття рішення про звільнення працівників особи у незаконному звільненні працівників.

Доводи апеляційної скарги матеріальної відповідальності ОСОБА_1 не спростовують, в основному доводи направлені на переоцінку доказів щодо законності звільнення, що знаходиться поза межами провадження у даній справі.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ОСОБА_1 на підставі пункту 8 частини 1 статті 134, статті 237 КЗпП України повної матеріальної відповідальності в розмірі 983782,76 грн.

Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з жовтня 2021 року, призначалась до розгляду на 14 липня 2022 року, 15 грудня 2022 року, 13 липня 2023 року, 30 листопада 2023 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», «SMS»-повідомлення «Судова повістка…». На 30 листопада 2023 року учасники справи повідомлені завчасно, обґрунтованих підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року в справі за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова