Справа № 504/4710/21
Провадження № 2-о/504/53/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, смт. Доброслав, заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просив суд Встановити юридичний факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Капля Т.А. доводи заяви підтримали повністю, просили її задовольнити.

Представник Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області у судове засіданні не з`явився, сповіщений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника та його представника- адвоката, допитавши свідків, які прибули у судове засідання, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина.

Заявник стверджує, що він фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки, оскільки фактично вступив у володіння цією самою земельною ділянкою.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які приведені судом до присяги свідка, показали суду, що дійсно після смерті ОСОБА_2 її син ОСОБА_1 фактично став управляти домоволодінням та земельною ділянкою, яка за життя належала померлій.

З матеріалів спадкової справи № 360/2021 заведеної до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що інших спадкоємців до майна ОСОБА_2 окрім її сина ОСОБА_1 не має.

Відповідно до довідки Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 01.11.2016 року № 1308 ОСОБА_1 справно сплачує відповідні платежі та податки які нараховані за користування земельною ділянкою, яка за життя належала ОСОБА_2 .

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавеці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно, якщо спадкодавець помер до початку дії ЦК України 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, суд вважає, що заявник довів суду, що він фактично прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його матері - ОСОБА_2 .

Таким чином заяву слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4-13, 76-89, 258-273, 315, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити юридичний факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко