Справа № 159/3047/22
Провадження № 2/159/131/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

із участю секретаря судового засідання Панечко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 03 лютого 1990 року по 08 лютого 2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як стверджує позивач, за час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилось двох спільних дітей, зокрема син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після закінчення навчання у школі вступив на платне навчання на перший курс Національного університету «Києво-Могилянська академія», за спеціальністю історія та археологія.

У позовній заяві вказується, що позивач оплатила за перший та другий семестр навчання сина у закладі вищої освіти та за проживання у гуртожитку за час такого навчання, а тому, визначаючи ці витрати, як додаткові витрати в розумінні ст. 185 СК України, вважає, що відповідач зобов`язаний компенсувати їх половину.

Крім того, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , досяг повноліття, продовжує навчання в тому ж учбовому закладі та позивач продовжує його утримання, оскільки син потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, транспортні витрати, культурний та фізичний розвиток сина.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь одноразово додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 19 560 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 875 (чотири тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження по справі для подання відзиву на позовну заяву.

В межах строків встановлених судом, відповідачем письмового відзиву на позовну заяву подано не було.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, але від неї мається заява про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, керуючись ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши зібрані докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, а також дійшов наступних висновків.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2012 року по справі № 0306/363/2012, шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 лютого 1990 року Лихоборською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 2, було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області від 26 квітня 2004 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

На підстав довідки № 200, виданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія» від 26 грудня 2022 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 , є студентом другого року навчання (денна форма, за договором) факультету гуманітарних наук Національного університету «Києво-Могилянська академія» (спеціальність: «Історія та археологія»), період навчання якого триває з 01 вересня 2021 року по 28 червня 2025 року.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, орієнтовний перелік яких надається зазначеною нормою закону. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи якщо дитина страждає на тяжку хворобу, що потребує лікування тощо.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Звертаючись з позовом до суду, в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, позивач посилається на факт вступну сина на платне навчання до закладу вищої освіти, проведення оплати такого навчання, а також понесення витрат пов`язаних із проживання дитини за місцем проходження навчання, що вважає додатковими витратами, в покритті яких зобов`язаний брати участь батько дитини.

В той же час, суд звертає увагу, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19, постанові Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року по справі № 158/1301/20.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із навчання сина з метою здобуття професійної освіти, на підставі ст. 185 СК України не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

З матеріалів справи вбачається, що повнолітній ОСОБА_2 , навчається на денній формі навчання, а тому об`єктивно позбавлений можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, що останній повинен харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті, підручниках та інших матеріалах, що є необхідними в процесі навчання, тобто, потребує матеріальної допомоги батьків.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. 182, 199, 200 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач будь-яких доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, не надав, а повнолітній син сторін спору навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання та інші пов`язані з цим витрати.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог у цій частині і вважає доцільним та достатнім стягувати із відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 05 серпня 2022 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 992 грн 40 коп., слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-283,354, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 05 серпня 2022 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ратнівським РВ УМВС України у Волинській області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .