Справа № 199/3643/22
Провадження № 2/191/570/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 січня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона звертаються до суду із цим позовом за захистом свого конституційного права - права власності на житло - успадковану квартиру, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_1 . Цю квартиру вона успадкувала після смерті моєї матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.06.2021 року, серія НОМЕР_1 . Але на теперішній час вона не має можливості узаконити право власності на вказану квартиру - оформити свідоцтво про право на спадщину. Вона позбавлена права користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю - вищезазначеною успадкованою квартирою. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 1-кімнатну квартиру загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м, що належала померлій матері, яка набула права власності на вказану квартиру шляхом: приватизації 1/2 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 05 грудня 1994 року відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів, успадкування 1/2 частини квартири після смерті свого чоловіка (її батька) - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим п`ятою Луганською державною нотаріальною конторою 21.11.1996 року за реєстровим номером № 1-2843 та реєстраційним посвідченням про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 державним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації.
Вона є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Устюшенко Н.В. 25.03.1999р за реєстровим номером № 565. Витягом № 67143586 зі спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі - 68588728, у четвертій дніпровській державній нотаріальній конторі № 975/2021 підтверджується відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .
Вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, однак постановою від 14 грудня 2021 року державний нотаріус Циганко О.В. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних причин: відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно; відсутності відомостей про коло зареєстрованих осіб у спадковій квартирі; її рідний брат - ОСОБА_3 може мати право на обов`язкову частку у спадковому майні, невідоме місце проживання померлої матері, а отже, невідоме місце відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на зазначене, я маю право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя моїй матері, однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
У жовтні - листопаді 2014 року вона разом із хворою та немічною матір`ю - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) були вимушені покинути своє постійне місце проживання у м. Луганську та приїхали до м. Дніпра. Все нажите нами майно залишилося на окупованій території. Вона уклала договір оренди квартири АДРЕСА_3 ). В зазначеній квартирі вони прожили з матір`ю до самої її смерті, вона її доглядала, лікувала, дбала про неї. Проживає у цій квартирі до цього часу.
Про те, що право власності на квартиру необхідно було зареєструвати у Державному реєстрі за життя матері ні вона, ні її мати не знали, і ніхто їм не підказав. Із правовстановлюючих документів на квартиру мати мала свідоцтво на право власності на Ѕ частину квартири та свідоцтво про право на спадщину іншої Ѕ частини квартири. Мати склала на неї заповіт. Вони вважали, що цього досить, щоб оформити свідоцтво на право спадщини за заповітом.
У спадковій квартирі на момент, коли вони з матір`ю покинули окуповану територію м. Луганська, проживали та були зареєстровані лише вона та її мати. Надати довідку про це на теперішній час не може, так як успадкована квартира знаходиться на тимчасово окупованій території м. Луганська. В теперішній час там ведуться бойові дії і доїхати до спадкової квартири неможливо. Та, навіть, якщо вона і могла б туди добратися, то будь-які довідки про склад сім`ї та осіб, зареєстрованих у спадковій квартирі на момент виїзду їх із м. Луганська, та на момент смерті матері, видані органами окупаційної влади, не є дійсними на території України. Але вона має на руках оригінал домової книги на квартиру, в якій зазначені всі виписки та прописки по квартирі. Із цієї домової книги видно, що останні роки в квартирі зареєстровані тільки 2 особи вона та її мати.
У постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що її рідн ОСОБА_3 ій Львович може мати право на обов`язкову частку у спадковому майні. Вона маю рідного брата, вони з ним спілкувалися до 24 лютого 2022 року, коли в Україні розпочалася збройна агресія і Російська Федерація напала на Україну. Брат у телефонній розмові з нею повідомив, що не буде претендувати на спірну квартиру. Він все життя прожив у Росії і не планує повертатися в Україну, міняти своє громадянство та місце проживання. Він розуміє, що саме вона у складний для неї та всієї України час військової агресії Росії на Донбасі у 2014 році, не залишила матір одну в Луганську, вони разом з немобільною матір`ю, виїхали з окупованої території, винаймали житло та виживали у м. Дніпрі. Він розумів, що саме вона доглядала матір до смерті, піклувалася про неї та похоронила. Брат направив ще на початку лютого 2022 року на її адресу завірену російським нотаріусом заяву про відмову прийняття спадку після смерті їхньої матері, який до цього часу не надійшов і.
Нотаріус, відмовляючи їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначила, що однією з причин відмови є невідоме місце смерті матері. У довідках про визнання їх вимушено переміщеними особами останнє місце проживання відмічено до 02.06.2016 року. Але з цього періоду подальші відмітки про місце проживання вимушено переміщених осіб вже не проставлялися і у довідках про надання статусу тимчасово переміщених осіб про місце їх проживання не ставилися. Таку вимогу про проставляння місця перебування вимушено переміщених осіб державні органи України відмінили. Вони фактично продовжували з матір`ю проживати в орендованій к АДРЕСА_4 ької 5/173. Про це може свідчити виписка Із медичної карти амбулаторного (стаціонарного ОСОБА_4 хіної М.О. від 03.06.2021 року, засвідчена сімейни ОСОБА_6 аренко К.О.
Представник позивача завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному сайті суду.
Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року виданого Відділом приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів реєстровий номер ОСОБА_4 хіній М.О. на лежить Ѕ част АДРЕСА_2 у м. Луганську.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину виданого п`ятою Луганською державною нотаріальною конторою 21.11.1996 року за реєстровим номе ОСОБА_4 Кукліхіній М.О. на лежить Ѕ АДРЕСА_2 зовій у м. Луганську
Згідно копії свідоцт НОМЕР_3 ь ОСОБА_4 іна Марія ІНФОРМАЦІЯ_1 07 червня 2021 року.
Витягом № 67143586 зі спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі - 68588728, у четвертій дніпровській державній нотаріальній конторі № 975/2021 підтверджується відкриття спадкової ОСОБА_4 мерті Кукліхіної М.О.
Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. ОСОБА_1 1 року Трошиній Т.Л. відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру розт АДРЕСА_1 ова, буд. 53, ОСОБА_4 жить Кукліх ІНФОРМАЦІЯ_5 рлій 07.06.2021 року у зв`язку з: відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно; відсутності відомостей про коло зареєстрованих осіб у спадковій квартир ОСОБА_7 укліхІн Юрій Львович може мати право на обов`язкову частку у спадковому майні, невідоме місце проживання померлої матері, а отже, невідоме місце відкриття спадщини.
В матеріалах спадкової справи № 975/202 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ної Марії Олексіїв ОСОБА_1 заява Трошиної Т.Л. про прийняття спадщини за заповітом піс ОСОБА_4 і - Кукліхіної М ІНФОРМАЦІЯ_5 рла 07.06.2021 року. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Часом відкриття спадщини згідно ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У ст.1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 280-28-282 ЦПК України, суд,-
На заочне рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його складення у повному обсязі може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Т. В. Прижигалінська