РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2023 Справа №607/13886/22 Провадження № 2/607/277/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

представника позивача адвоката Молень І.Й.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

07.10.2022 ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 02.11.2005 батьки позивача розлучились. Після розірвання шлюбу батьків позивач залишився проживати з матір`ю. 30.09.2005 рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ухвалено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позивач зазначає, що після досягнення повноліття продовжує навчання та з 01.09.2021 навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя», де є студентом відділення інформаційних технологій, менеджменту, туризму та підготовки іноземних громадян та навчається за кошти державного бюджету. Дата завершення навчання 30.06.2025.

Також позивач вказує, що у зв`язку з навчанням несе додаткові витрати, зокрема, на одяг, продукти харчування, засоби гігієни тощо. Позивач самостійно не має можливості влаштуватись на роботу у зв`язку з денною формою навчання. При цьому матір позивача, з якою останній спільно проживає, позбавлена можливості самостійно надати йому усю матеріальну допомогу, оскільки у ОСОБА_3 на утриманні є ще двоє повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а також у неї на утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_6 . Відтак позивач зазначає, що потребує матеріальної допомоги від відповідача у зв`язку з продовженням навчання.

Разом з тим позивач зауважує, що відповідач добровільно не надає позивачеві матеріальну допомогу, хоча відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований та отримує дохід у виді заробітної плати.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 07.10.2022 і до закінчення навчання ОСОБА_2 у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

14.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 14.11.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

14.11.2022 судове засідання відкладено на 06.12.2022 у зв`язку з неявкою відповідача.

06.12.2022 за клопотанням відповідача судове засідання відкладено на 16.01.2023.

У судовому засіданні 16.01.2023 представник позивача ОСОБА_7 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що позивач несе додаткові витрати у зв`язку з навчанням, зокрема, на житло, одяг та харчування, однак не змогла вказати точний розмір таких витрат. Також зазначила, що не обізнана про те, чи отримує позивач стипендію, чи працевлаштована матір позивача та чи отримує вона дохід.

У судовому засіданні 16.01.2023 відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання, у сумі 1000 гривень щомісячно. Зазначив, що періодично добровільно надає позивачу матеріальну допомогу, зокрема, придбав йому мобільний телефон вартістю 17000 грн. Зауважив, що також сплачує аліменти на утримання інших двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Позбавлений можливості сплачувати на утримання позивача аліменти у розмірі 3000 грн, оскільки у такому випадку відрахування на аліменти перевищуватимуть 50 відсотків його заробітної плати, що є порушенням вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

У судове засідання 16.01.2023 позивач ОСОБА_2 не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.11.2005 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

У даному шлюбі народився ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції (а.с. 6).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2005 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10).

Згідно з довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя» № 09/22-050 від 10.06.2022 ОСОБА_8 за кошти державного бюджету навчається на 1 курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя». Термін навчання з 01.09.2021 до 30.06.2025 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Так, ч. 1, 2 ст. 199 СК України визначають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача, посилаючись, зокрема, на наявність витрат, пов`язаних з навчанням. При цьому позивач вказує, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позбавлений можливості працевлаштуватись з метою отримання доходу для задоволення особистих потреб.

Як убачається з довідки № 09/22-050 від 10.06.2022 (а.с. 12), про яку суд зазначив вище, навчання ОСОБА_2 здійснюється на денній формі здобуття вищої освіти, яка відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» є таким способом організації навчання здобувачів вищої освіти, що передбачає проведення навчальних занять та практичної підготовки.

Указане дає підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання ОСОБА_2 позбавлений можливості працювати, отримувати дохід та забезпечувати свої потреби, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його матір ОСОБА_3 , з якою позивач спільно проживає, позбавлена можливості самостійно надавати йому матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням, оскільки у неї на утриманні перебувають повнолітні діти, які продовжують навчання, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається на денній формі навчання за кошти державного бюджету на 2 курсі Тернопільського коледжу харчових технології і торгівлі; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній платній формі навчання на 2 курсі Західноукраїнського національного університету.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 7) та серії НОМЕР_4 (а.с. 8), довідку Тернопільського коледжу харчових технології і торгівлі № 294 від 06.09.2021 (а.с. 13), довідку Західноукраїнського національного університету № 272 від 02.09.2021 (а.с. 14), договір про надання освітньої послуги для підготовки фахівців № 374468 від 16.08.2021 (а.с. 15).

Разом з тим суд приймає до уваги, що матеріальне утримання таких повнолітніх дітей також здійснює і відповідач, оскільки згідно з постановою Тернопільського апеляційного суду від 14.07.2022 (а.с. 18-21) з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у сумі 1500 грн щомісячно та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у сумі 2000 грн щомісячно.

Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його матір ОСОБА_3 позбавлена можливості самостійно надавати йому матеріальну допомогу, оскільки у неї на утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_6 .

На підтвердження таких обставин позивач надав копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с. 28) та довідку про стан здоров`я № 238 від 04.02.2022 (а.с. 29), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_6 є пенсіонеркою та в неї наявний ряд захворювань.

Разом з тим позивач не надав докази, які б підтверджували розмір доходу ОСОБА_6 , а також що розмір цих доходів недостатній для забезпечення особистих потреб ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 змушена надавати їй додаткову матеріальну допомогу. Так само відсутні докази, які б підтверджували понесені ОСОБА_3 витрати на утримання та лікування ОСОБА_6 .

Проте суд враховує, що навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини.

Щодо можливості відповідача надавати позивачеві матеріальну допомогу суд зазначає таке.

Згідно з довідкою про доходи № 4, виданою Хмельницьким навчально-виховним комплексом № 4, ОСОБА_1 працевлаштований у даному навчальному закладі на посаді вчителя трудового навчання. За період з 01.01.2022 до 30.09.2022 загальна сума доходу ОСОБА_1 за винятком аліментів становить 176530,55 грн (а.с. 47).

Так само з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 276020216 від 22.09.2021 (а.с. 17) вбачається, що у власності ОСОБА_1 перебуває квартира загальною площею 56,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Більше того відповідач визнавав та не заперечував, що має можливість сплачувати на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.

Частиною 1, 2 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо.

Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, суд встановив, що ОСОБА_2 за кошти державного бюджету навчається на 1 курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія» Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя». Указані обставини підтверджуються довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя» № 09/22-050 від 10.06.2022 (а.с. 12).

Також повнолітній ОСОБА_2 , який продовжує навчання, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з його навчанням в освітньому закладі. Зокрема, ОСОБА_2 необхідно придбавати навчальні посібники, канцелярське приладдя, спортивний одяг для відвідування занять з фізичної підготовки тощо.

Разом з тим позивач не надав суду належні та достатні докази, які б підтверджували розмір витрат, які позивач несе у зв`язку з продовженням навчання. Так само позивач не довів відсутність у нього будь-яких видів доходу, зокрема, стипендії.

Відтак при визначені розміру аліментів, які мінімально необхідні для повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з встановлених законодавцем прожиткових мінімумів.

Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн.

За таких обставин суд доходить висновку, що витрати, пов`язані з навчанням ОСОБА_2 , в середньому становлять 2833 грн на місяць. Відтак, зважаючи на те, що батьки у рівній мірі зобов`язані здійснювати утримання своїх дітей, суд вважає, що щомісячні витрати кожного з батьків на утримання ОСОБА_2 мають становити 1500 грн, оскільки вказана сума є необхідною для належного розвитку дитини та забезпечення її права на освіту.

Ураховуючи викладене, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня життя ОСОБА_2 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно.

Щодо доводів відповідача про те, що вказаний розмір аліментів перевищуватиме 50 відсотків його заробітної плати, що є порушенням вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Так, в обґрунтування розміру аліментів, які стягуються з його заробітної плати відповідач зазначив, що з заробітної плати відраховуються аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, у розмірі 1500 грн, та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, у розмірі 2000 грн щомісячно. Вказані обставини підтверджуються постановою Тернопільського апеляційного суду від 14.07.2022 (а.с. 18-21). Так само відповідач зазначив, що з його заробітної плати здійснюються відрахування на погашення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітніх дітей, яка виникла раніше. З урахуванням викладених обставин відрахування з заробітної плати відповідача становлять приблизно 8000 грн щомісячно.

З довідки про доходи № 4, виданої Хмельницьким навчально-виховним комплексом № 4, вбачається, що за період з 01.01.2022 до 30.09.2022 загальна сума доходу ОСОБА_1 за винятком аліментів становить 176530,55 грн (а.с. 47). Відтак середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за винятком аліментів та загальнообов`язкових державних відрахувань становить 15789,67 грн (176530,55 грн 31775,5 грн 2647,98 грн) / 9 = 15789, 67 грн). Тобто дана сума є розміром заробітної плати, яка виплачується відповідачу вже після відрахування коштів на виплату аліментів на утримання інших двох дітей.

Відтак у разі стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 не перевищуватиме 50 відсотків заробітної плати, що має бути йому виплачена (15789,67 грн - 1500 грн = 14289,67 грн; 8000 грн + 1500 грн = 9500 грн, що є меншим, ніж 14289,67 грн, які залишаються відповідачеві після усіх відрахувань та сплати аліментів).

При цьому за умови стягнення заборгованості за аліментами, які відповідач мав сплачувати на утримання ще на той час неповнолітніх дітей, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 496,20 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 496,20 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 184, 191, 199, 200 СК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2022 року і до закінчення навчання ОСОБА_2 у Відокремленому структурному підрозділі «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Представник позивача: адвокат Молень Ірина Йосифівна, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 705, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 19.01.2023.