Номер провадження: 22-ц/813/833/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, Служби у справах дітей Одеської міської ради, Державної міграційної служби Приморського районного відділу в м. Одесі про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Бондар В.Я., 18 листопада 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації, Служби у справах дітей Одеської міської ради, Державної міграційної служби Приморського районного відділу в м. Одесі про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 2-8).

В обґрунтування позову Банк посилався на те, що 22 лютого 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №014/0074/74/70742, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 164 630 доларів США 00 центів строком до 22.02.2020 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 13,25 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22 лютого 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №014/0074/74/70742/1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/0074/74/70742 від 22.02.2007 року в повному обсязі цих зобов`язань.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2012 року у справі №2/1522/8409/11 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0074/74/70742 від 22.03.2007 року у загальній сумі 202 923 долари США 72 центи, що за курсом НБУ складало 1 607 358 грн. 79 коп., та судові витрати у розмірі 1 700 грн. держмита та 120 грн. -витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

22 лютого 2007 року ОСОБА_1 придбала кв. АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.02.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. за ціною 164 630 доларів США 00 центів, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату проведення угоди складало 831 382 грн. 00 коп.

3 метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 лютого 2007 року між банком (Іпотекодержатель) та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1281. Предметом іпотеки є вищевказана квартира під номером АДРЕСА_1 .

Станом на 22 лютого 2007 року позичальник та ОСОБА_1 перебували у шлюбних відносинах між собою, що підтверджується свідоцтвом про одруження 25 січня 2020 року видане 04 лютого 2004 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №38.

Відтак позивач вважав, що кв. АДРЕСА_1 , та грошові кошти в сумі 164 630 доларів США 00 центів є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя позичальника і ОСОБА_1 .

Банк зазначав, що у зв`язку із тим, що житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було придбане за рахунок виданих позичальнику/іпотекодавцю банком кредитних коштів, виселення з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки з наданням іншого постійного житлового приміщення, законом не передбачено. Щодо виселення неповнолітньої дитини, то на момент укладання договору іпотеки неповнолітня дитина майнових прав щодо забезпечувальної договором іпотеки квартири не мала і тому не вбачається перешкод для її виселення разом з родичами.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року позов АТ «Райффайзен банк Аваль» було залишено без задоволення (т. 2 а.с. 150-155).

В апеляційній скарзі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що своїм рішенням суд першої інстанції фактично позбавив Банк можливості реалізувати свої права як іпотекодержателя та задовольнити свої законні вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Сторони про розгляд справи на 24 січня 2023 року були сповіщені належним чином.

10 січня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника служби у справах дітей Одеської міської ради про слухання справи за його відсутності.

20 січня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надійшло клопотання про слухання справи за їх відсутності.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №014/0074/74/70742, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 164 630 доларів США строком до 22 лютого 2020 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,25 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

3 метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 22 лютого 2007 року між Банком (Іпотекодержатель) ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Гребенюк І.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1281.

Предметом іпотеки, відповідно до п.1.2. Договору іпотеки, є нерухоме майно - квартира під номером АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на підставі Договору (ВЕЕ №773699) купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 22 лютого 2007 року, і зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 22 лютого 2007 року, реєстраційний номер 1930516.

Згідно п.3.1.4. Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 4 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки, у тому числі з урахуванням податків.

Згідно з п. 4.2. Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у випадках, якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому не поверненні у встановлені Кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Посилаючись на вказані умови договору Банк вважав, що Заставодержатель має, право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки, оскільки станом на 20 грудня 2014 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договором складала 258 384, 19 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку складало 4 074 555 грн. 89 коп.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги) про склад сім`ї від 18 червня 2018 року у житловому приміщені, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке є предметом іпотеки, були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1957 р.н., ОСОБА_5 , 1984 р.н., ОСОБА_3 , 2014 р.н.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2012 року у цивільній справі №2/1522/8409/11 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0074/74/70742 від 22 березня 2007 року станом на 08 червня 2010 року у загальній сумі 202 923 долари США 72 центи, що за курсом НБУ складало 1 607 358 грн. 79 коп.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2022 року клопотання представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» про залучення до участі у справі у якості правонаступника АТ «ОКСІ БАНК» було задоволено.

Залучено до участі у справі, в якості позивача, АТ «ОКСІ БАНК».

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з того, що вимоги банку про стягнення процентів після 08 червня 2010 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак, позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у сумі 258384,19 доларів США станом на 20 грудня 2014 року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказаного вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Банку суд першої інстанції дійшов, не врахувавши наступні обставини справи.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 25). Станом на дату його смерті борг за кредитним договором становив 258 384, 19 доларів США, що вбачається з наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості ( т. 1 а.с. 1-11).

Дані щодо спадкоємців померлого ОСОБА_4 у матеріалах справи відсутні.

Банком у позовній заяві зазначено про те, що ОСОБА_1 , будучи дружиною померлого ОСОБА_4 , відмовилась від права на спадщину, однак, на підтвердження вказаного, АТ «Райффайзен Банк Аваль» жодного письмового доказу не надано.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником який помер, після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника, і вирішуються в порядку, визначеному ст.1281, ст.1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ч.3 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини), якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтями 33, 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж 30-ти денний строк, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов`язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги і якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року №014/0074/74/ НОМЕР_1 з АТ «Райффайзен Банк Аваль», який забезпечений договором іпотеки від 22 лютого 2007 року, боржником є ОСОБА_4 , а іпотекодавцем - ОСОБА_1 .

Строк виконання основного зобов`язання, відповідно до договору про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року №014/0074/74/70742, який забезпечений Договором Іпотеки від 22 лютого 2007 року, настав 06 червня 2012 року - у день ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2/1522/8409/11. Датою припинення зобов`язання за договором споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року №014/0074/74/70742 вважається дата смерті позичальника ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів враховує, що про смерть ОСОБА_4 первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» дізнався ще 16 січня 2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Банку на заяві ОСОБА_1 , у якій остання повідомила позивача про смерть позичальника.

Таким чином, строк пред`явлення вимоги до спадкоємців за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року №014/0074/74/70742, з урахуванням того, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» узнав про смерть ОСОБА_4 16 січня 2015 року, настав ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що протягом зазначеного строку АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався із вимогами щодо погашення суми боргу до спадкоємців ОСОБА_4 , та/або звертався до нотаріальної контори з метою встановлення кола спадкоємців померлого.

Колегія суддів враховує, що висновки Великої Палати Верховного Суду України, викладені в постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 522/407/15-ц, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, отриманої новим власником, у порядку спадкування та підстав для припинення іпотеки вказують, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом ч. 1 ст. 1282 ЦК України та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки у зв`язку зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентують ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, положення ст. 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовують і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Так, ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, установлені ч. ч. 2 і 3 цієї статті.

Встановлені ст. 1281 ЦК строки не є строком позовної давності (гл. 19 ЦК України), оскільки ці строки не перериваються, не поновлюються, до них не застосовуються положення ст. ст. 261-263 ЦК і вони підлягають застосуванню незалежно від наявності заяви сторони у справі. Зазначені строки за своєю правовою природою є преклюзивними строками, сплив яких припиняє існування права вимоги кредитора позивача внаслідок нездійснення ним свого права (ч. 2 ст. 12 ЦК України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у визначені законом строки, позбавляється права вимоги. Як наголосив з цього приводу Верховний Суд України в ухвалі від 23.03.2011 р. у справі № 6-59949св10, строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Оскільки Банк пропустив строк пред`явлення вимог до спадкоємців боржника ОСОБА_4 , і фактично позбавився права вимагати повернення суми заборгованості по кредитному договору в межах вартості спадкового майна, він, відповідно, позбавлений права задоволення своїх вимог за рахунок вартості іпотечного майна, яке відповідачі прийняли у спадщину, оскільки ця вимога є похідною від наявності у Банка первинної вимоги - вимоги повернення суми заборгованості за кредитним договором.

Як встановлено матеріалами справи, Банк взагалі не звертався до спадкоємців боржника із вимогами щодо погашення суми боргу. Враховуючи, що строк для звернення з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» могло звернутися з вимогою до спадкоємців, сплинув 16 липня 2015 року, то позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, а тому, в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин - смерті позичальника та іпотекодавця), Банк позбавлений права вимоги до дружини позичальника ОСОБА_1 , оскільки відповідальність останньої за борговими зобов`язаннями спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст. ст. 1281,1281 ЦК України.

За таких обставин, мотивування судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення недоведеністю позовних вимог є помилковим.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року підлягає зміні, із викладенням його мотивувальної частини у редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК») задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року змінити, викласти його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 лютого 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе