Дата документу 25.01.2023Справа № 645/4298/21
Провадження № 2/554/2009/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2023 року місто Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Шевської О.І.
за участю секретаря судового засідання - Шевченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та про зміну розміру аліменті,
ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та про зміну розміру аліменті та прохала суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 . Уточнивши позовні вимоги, прохала стягнути з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частки, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.07.2009 по справі №2-2499/2009 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду.
Ухвалою суду від 30.11.2022 року прийнято справу до свого провадження.
У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за ї відсутності, вимоги підтримала та прохала їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, прохав при винесення рішення врахувати наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12,13,44,76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).
Судом встановлено, 12.07.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.
Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №13.
Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.07.2009 по справі №2-2499/2009 шлюб розірвано.
Після розірвання шлюбу відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Так, рішенням Фрунзенського районного суду м.Полтави від 26.10.2009 року по справі №2-2498/09 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 200 грн. щомісячно.
Відповідач після розлучення жодного разу не бачив дитину, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його долі, не цікавиться успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, що підтверджується заявою відповідача ОСОБА_2 про визнання позовної заяви та заявою про підтвердження фактів неналежного виконання батьківських обов`язків та відмовою від прав на дитину.
Неповнолітня дитина, ОСОБА_3 , знаходиться на утримання матері та її чоловіка ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2023 року за №70, батько довгий час умисно ухиляється від обовязків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує сина, не цікавиться його станом здоровя, розвитком та досягненнями, матеріально не допомагає, веде аморальний спосіб життя. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відновно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було додатково розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету харківської міської ради.
Враховуючи вище зазначене, керуючись ст., ст.19, 164 СК України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник орану опіки та піклування, вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.
З огляду викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини.
Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі частини з усіх видів доходів відповідача щомісячено, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, рішенням Фрунзенського районного суду м.Полтави від 26.10.2009 року по справі №2-2498/09 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 200 грн. щомісячно.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
Позивач прохає, змінити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення суду від 26.10.2009 року з 200 грн. на частки.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції).
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Ураховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дитину, реальні і розумні потреби дитини в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для її розвитку, а також те, що відповідач є працездатним, не обтяженим аліментними зобов`язаннями, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка, проживаючи з матір`ю, потребує такої допомоги, суддя вважає справедливим призначення до стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позивачем позову до суду.
Керуючись ст. ст. 164, 165 СК України, п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та про зміну розміру аліменті - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Змінити розмір стягуваних рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.10.2009 року по справі №2-2498/09 аліментів на утримання дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради місцезнаходження: м.Харків, вул.Чернишевська, 55, .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська