Справа № 639/579/23
Провадження № 2-з/639/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі № 639/579/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд: визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

-автомобіль TOYOTA COROLLA, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 ,

-автомобіль NISSAN LEAF, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_2 ;

-рухоме майно: диван bis-м богемія + приставка + тканина 4 класу, ліжко спальня, каркас ліжка з ламелями, матрац старий, матрац новий, крісло кокон, стільці - 4 шт., шафа-купе коридор, шафа-купе кутова спальня, холодильник LG Side-by-side, варильна панель газова Siemens, духова шафа електрична Siemens, посудомийна машина, мікрохвильова піч чорна, мікрохвильова піч біла, кухонний куток, ТБ Samsung 58" smart 7 series, ТБ Samsung 43" smart 6 series, кронштейн навісний під телевізор - 2 шт., мінімийка Karher К7, снігоприбиральна машина Intertool, газонокосарка АІ-ko акумуляторна, газонокосарка Pro-craft мережна, триммер Bosch, тримір ProPol, кондиціонер - 2 шт., гойдалка садова, комплект меблів садовий (диван+стіл+2крісла), шезлонг, лавочка садова плетена, парасолька садова, садові крісла - 2 шт.;

-поділити між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 майно, що є їх спільною сумісною власністю, наступним чином:

-визнати в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_1 право власності на автомобіль NISSAN LEAF, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_2 ;

-припинити право спільної власності ОСОБА_2 на Уг частку автомобіля NISSAN LEAF, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_2 ;

-визнати в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_2 право власності на автомобіль TOYOTA COROLLA, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 ;

-припинити право спільної власності ОСОБА_1 на А частку автомобіля TOYOTA COROLLA, 2014 року випуску, р.н. НОМЕР_1 ;

-визнати в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_1 право власності на Уг частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати в порядку поділу спільного майна за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно: диван bis-м богемія + приставка + тканина 4 класу, ліжко спальня, каркас ліжка з ламелями, матрац старий, матрац новий, крісло кокон, стільці - 4 шт., шафа-купе

коридор, шафа-купе кутова спальня, холодильник LG Side-by-side, варильна панель газова Siemens, духова шафа електрична Siemens, посудомийна машина, мікрохвильова піч чорна, мікрохвильова піч біла, кухонний куток, ТБ Samsung 58" smart 7 series, ТБ Samsung 43" smart 6 series, кронштейн навісний під телевізор - 2 шт., мінімийка Karher К7, снігоприбиральна машина Intertool, газонокосарка А1-ко акумуляторна, газонокосарка Pro-craft мережна, триммер Bosch, тримір ProPol, кондиціонер - 2 шт., гойдалка садова, комплект меблів садовий (диван+стіл+2крісла), шезлонг, лавочка садова плетена, парасолька садова, садові крісла - 2 шт.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості рухомого майна в розмірі 214161 (двісті чотирнадцять тисяч сто шістдесят одна) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Разом з позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд на час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжязаборонити продаж та будь-яке відчуження наступного майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що на даний час правовстановлюючі документи (документи, що підтверджують право власності) на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться у розпорядженні відповідачки ОСОБА_2 . З матеріалів справи безпосередньо випливає, що між сторонами виник спір щодо спільно набутого ними майна, який до цього часу не вирішений. При цьому, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору дарування від 21 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д.

Разом з тим, за час проживання в шлюбі цінність житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , істотно збільшилась внаслідок трудових та грошових затрат ОСОБА_1 . Відповідачка маючи правовстановлюючі документи на спірне майно має можливість до вирішення справи судом здійснити його відчуження, що утруднить або зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду. Таким чином, у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднене чи неможливе виконання у майбутньому рішення у справі.

Заявник просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18 травня 2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Системний аналіз положень статей 149 та 150 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, заявник зазначає, що з ОСОБА_2 перебував у шлюбі та за час шлюбу ОСОБА_2 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування від 21 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д.

Також вважає, що на час перебування в шлюбі вищевказаний житловий будинок було повністю відбудовано на суму 2 574522гривень та за час проживання в шлюбі цінність житлового будинку істотно збільшилась.

З огляду на те, що ОСОБА_2 нерухоме майно може бути відчужено, та заявник не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Предметом спору по даному позову, який подано разом з заявою про забезпечення позову, є поділ майна подружжя, зокрема визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Звернення заявника до суду з заявою про забезпечення позову направлено на усунення несприятливих наслідків для нього, пов`язаних із вчиненням можливих правочинів, спрямованих на позбавлення в майбутньому його законних майнових та немайнових прав.

З огляду на те, що між сторонами дійсно виник спір щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також враховуючи той факт, що дійсно існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 продажу і будь-яке відчуження наступного майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі №639/579/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову з ОСОБА_1 у цивільній справі №639/579/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Оголосити заборону на відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 08.02.2023

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Труханович