ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/2004/21 Номер провадження 22-ц/814/1898/23Головуючий у 1-й інстанції Шарова-Айдаєва О.О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача : Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2022 рокуклопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Шершня Юрія Сергійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню залишено без розгляду.

Ухвалу оскаржив представник позивача. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нове додаткове рішення про стягнення з ТОВ «Бізнес позика» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30250 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, на помилковість висновку суду першої інстанції про пропуск заявником строку подачі доказів розміру судових витрат, визначених п. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представником відповідача надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Залишаючи без розгляду клопотання представника позивача, адвоката Шершня Юрія Сергійовича, про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу місцевий суд дійшов висновку, що представник позивача мав можливість подати відповідну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та у подальшому подати всі необхідні докази понесених витрат, проте, у порушення вимог частини 8 статті 141 ЦПК України не дотримався вказаного порядку (не подав відповідну заяву до закінчення судових дебатів) та у визначений законом строк не подав відповідні клопотання та докази.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У справі, що переглядається рішення місцевим судом ухвалено 31 травня 2022 року, а клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу разом з доказами щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час розгляду справи представником позивача направлено до суду 18 липня 2022 року. При цьому місцевим судом встановлено, що ані позивачем, ані його представником заяв у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України не подавалось.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З матеріалів справи слідує, та встановлено місцевим судом, що подаючи позовну заяву, представником позивача у її мотивувальній частині вказано, що приблизний розрахунок витрат на правничу допомогу становить 20000 грн.

Заяв щодо розподілу судових витрат у порядку та у строки визначені ст. 141 ЦПК України представником позивача подано не було.

Обставин, встановлених місцевим судом, представник позивача у апеляційній скарзі не спростував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов