ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/5977/21 Номер провадження 22-ц/814/671/23Головуючий у 1-й інстанції Харченко А.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Дорош А.І., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи провадження за апеляційними скаргами Ейбатова Заура Мурдана Огли який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В

У березні 2021 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» матеріальні збитки у розмірі 76171,54 грн., витрати з експертних досліжнень у розмірі 5983 грн; стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500 грн., а також вирішити питання витрат на правову допомогу та по судовому збору.

В обгрунтування позову вказував, що 05 травня 2017 року, приблизно о 09 годині 35 хвилин, у місті Харкові по проспекту Ювілейний, буд. 45-Б, відбулась дорожньо-транспортна подія за участі автомобіля Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 , та Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився син позивача ОСОБА_5 , та Hyundai Solaris, державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 .

Вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень.

Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2018 року, яка набрала законної сили, закрите провадження в адміністративній справі, в зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, провина водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не встановлена.

Постановою Московського районного суду м. Харкова по справі № 643/6081/17 від 10 серпня 2017 року призначалася комісійна судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза. Згідно з висновком експертизи № 16334/18714 від 30.10.2017 року, водій автомобіля Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat ОСОБА_5 для водія автомобіля відповідача визначалась шляхом виконання ним вимог п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії відповідача не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди 05 травня 2017 року.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить позивачу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , який був за кермом автомобіля Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» (серія і номер поліса АК081ЗО65, термін дії до 29.08.2017 року).

Вказував, що ОСОБА_1 звернувся до Страхової компанії «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП в установлений законом строк.

Однак, у відшкодуванні цієї суми Страхової компанії «ВУСО»» йому відмовила, у зв`язку з тим, що ним не надано постанови про адміністративне правопорушення де встановлена вина ОСОБА_3 через що ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 76171 грн.54 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої його транспортному засобу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - відмолено.

В задоволенні заяви представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_7 який діяв в інтересах ОСОБА_1 та посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що місцевий суд дійшов передчасного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не доведена, оскільки вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема висновком експертизи № 16334/18714 від 30.10.2017 року.

Вказує, що твердження про те, що не надання до суду полісу страхової відповідальності відповідача позбавило суд можливості визначити строк дії полісу, наявність франшизи, ліміт відповідальності страхової компанії є передчасним, оскільки з наявних у справі доказів вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» (серія і номер поліса АК081ЗО65, термін дії до 29.08.2017 року).

Також зазначає, що відповідачами у справі не заперечувалися, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ СК «ВУСО», строк дії полісу складав строк від 29.08.2016 року до 29.08.2017 року, а тому ДТП яке мало місце 05.05.2017 року охоплюється строком дії такого полісу, а також те, що розмір позовних вимог не перевищує ліміт відповідальності. Вищевказане у відповідності до ч.1 ст. 82 ПК України не підлягає доказуванню доказуванню.

Окрім того вказує, що позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи а також оцінки вартості майна ( пошкодженого ТЗ) загальна вартість яких складає 5983 грн, як підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 .

Зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля йому було спричинено незручності через неможливість користування транспортним засобом, а тому просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Окрім того просив вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Також не погодившись з вказаним рішення в частині витрат на правову допомогу оскаржила ПрАТ СК «ВУСО» посилаючи на порушення судом норма процесуального права просила змінити рішення в частині стягнення з позивача витрат на правову допомогу та задовольнити вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що розмір заявлених витрат на правову допомогу є розумним та обгрунтованим, а також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вказує, що якщо сторонами погоджено фіксований розмір гонорару, детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

31.10.2022 року від ОСОБА_7 який діяв в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу» в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ СК «ВУСО» в частині розподілу судових витрат відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2018 (справа №643/6081/17) провадження у справі відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст.124КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності ( т. 1 а.с. 17-19).

З цієї постанови убачається, що відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 05.05.2017 о 09:30 годині в м. Харкові по пр. Ювілейний, б. 45-Б, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_5 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Hundai Solaris» д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який перед цим здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Для встановлення причин дорожньо-транспортної пригоди постановою від 10.08.2017 у справі про адміністративне правопорушення у відношенні водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно висновку комісійної судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи № 16334/18714 від 30.10.2017, складеного судовими експертами ХНДІСЕ ім. Засл. проф., пояснення водіїв автомобілів Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 та Volkswagen Passat ОСОБА_8 стосовно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди не позбавлені технічної спроможності. Пояснення водія автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_5 відносно швидкості автомобілів Mitsubishi Grandis та Volkswagen Passat при їх русі на стадії зближення транспортних засобів, - з технічної точки зору, є неспроможними. Вирішити питання: «Чи спроможні, з технічної точки зору пояснення водія ОСОБА_6 про механізм виникнення зіткнення транспортних засобів?», - експертним шляхом не представляється можливим. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожньогоруху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat для водія автомобіля Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожньогоруху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожньогоруху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожньогоруху України. Вирішити питання: «Чи мав можливість водій ОСОБА_8 запобігти зіткненню транспортних засобів, і шляхом виконання яких конкретно вимог безпеки руху? Чи маються в діях водія ОСОБА_5 невідповідність вимог Правил дорожньогоруху України, що знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події?», - на даному етапі дослідження експертним шляхом не представляється можливим. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Hyundai Solaris ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожньогоруху України. Вирішити питання: «Чи мав можливість водій ОСОБА_6 запобігти зіткненню транспортних засобів, і шляхом виконання яких конкретно вимог безпеки руху? Чи маються в діях водія ОСОБА_6 невідповідність вимог Правил дорожньогоруху України, що знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події?», - на даному етапі дослідження експертним шляхом не представляється можливим.

Власником транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким під час ДТП керував ОСОБА_5 , є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ( т.1 а.с. 15-16).

ПрАТ «Страхова компанії «ВУСО» листом від 23.11.2017 з приводу розгляду повідомлення від 30.10.2017 про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 05.05.2017, повідомила власника автомобіля ОСОБА_1 про відмову у виплаті відшкодування, оскільки вина ОСОБА_3 не встановлена (т. 1 а.с. 27).

ПрАТ «Страхова компанії «ВУСО» листом від 02.04.2018 з приводу розгляду повідомлення від 30.10.2017 про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 05.05.2017, повідомила ОСОБА_1 про зупинення обчислення строків у відповідності до п. 5 ч. 36.2 ст. 36 Закону, до надання Страховику повного переліку документів, оскільки заявником не надано постанови суду по справі про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи №7240 від 11.11.2019 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, номерний НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 05.05.2017, визначалась ринковою вартістю автомобіля та складає 81 671,54 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , складає 1 66 043,45 грн.

Згідно звіту №153/03-20 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , який виготовлений 24.03.2020 ТОВ «Клевер експерт» на замовлення ОСОБА_5 , - ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 5 500 грн. (т.2.а.с. 12-23).

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено, що в даній ДТП винною особою є ОСОБА_9 , а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відмовляючи в частині стягнення витрат на правничу допомогу ПрАТ СК «ВУСО» місцевий суд виходив з недоведеності вказаних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за надані послуги, а також є завищеними та неспівмірними з заявленими вимогами.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно із частиною першоюстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другоїстатті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шостастатті 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2018 (справа №643/6081/17) провадження у справі відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за ст.124КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності ( т. 1 а.с. 17-19).

Між тим, закриття провадження у справ відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зв`язку із закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності не перешкоджає доводити або спростувати винуватість в дорожньо транспортній пригоді в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Згідно Висновку експертизи № 16334/18714 від 30.10.2017 року, водій автомобіля Mitsubishi Grandis ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat ОСОБА_3 і позивача) для водія автомобіля Відповідача визначалась шляхом виконання ним вимог п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди 05.05.2017 року.

Окрім того у зазначеному висновку вказано, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Volkswagen Passat ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки.

Також вказано, що водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем Hyundai Solaris в даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме вжити заходів для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки.

За таких обставин апеляційний суд враховуючи висновки експертизи № 16334/18714 від 30.10.2017 року дійшов висновку про наявність вини всіх трьох автомобілів.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи №7240 від 11.11.2019 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, номерний НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 05.05.2017, визначалась ринковою вартістю автомобіля та складає 81 671,54 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat, номерний НОМЕР_2 , складає 1 66 043,45 грн. ( т. 1 а.с. 130-146).

Згідно звіту №153/03-20 про оцінку транспортного засобу - легкового автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 , який виготовлений 24.03.2020 ТОВ «Клевер експерт» на замовлення ОСОБА_1 , - ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 5 500 грн. (т.2.а.с. 12-23).

З огляду на викладене, зазначена сума страхового відшкодування складає 76171,54 (зазначена сума є різницею між ринковою вартістю автомобіля до ДТП (81671,54грн) та ринковою вартістю після ДТП (5500 грн.)

За таких обставин, оскільки згідно висновку експертизи та оцінки пошкодженого автомобіля вбачається, що ремонт транспортного засобу є економічно необгрунтованим, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача частково на ( 33%) та стягнути з ПрАТ СК «Вусо» матеріальні збитки у розмірі 25390,51 грн.

Згідно з положеннямистатті 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від31березня 1995року №4(зізмінами тадоповненнями)«Про судовупрактику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючти на те, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 тривалий час не міг користуватися своїм транспортним засобом, апеляційний суд вважає, що 500 грн. моральної шкоди є розумним співмірним та справедливим відшкодуванням.

Окрім того слід стягнути з ПАТ «СК «ВУСО» понесені витрати на проведення автотоварознавчої експретизи а також оцінки вартості майна (пошкодженого ТЗ) пропорційно до заявлених вимог, а саме 33,4%, що складає 1998,32 грн.

Щодо витрат по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно частин першої-шостої статті 137ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до пре дмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод ,у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, § 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 18160 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 6А/2021 від 29.03.2021 року, додатковою угодою № 1 до договору надання правової допомоги № 6А/2021 від 29.03.2021 року , акт прийому-передачі наданих послуг ( виконаних робіт) №1 від 10.11.2021 року, копі квитанції б/н від. 10.11.2021 року на суму 18160 грн., звіт ( розрахунок) про надання послуг з професійної правничої допомоги, що пов`язані з розглядом справи.( т.1 а.с.198-202).

Також вбачається, що представником позивача понесено витрати у суді апеляційної інстанції у розмірі 21080 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 6А/2021 від 29.03.2021 року, акт прийому передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 2, копі квитанції б/н 28.10.2022 року на суму 21080 грн., звіт (розрахунок) про надання послуг з професійної правничої допомоги, що пов`язані з розглядом справи.( т.2 а.с.14-15).

Однак, враховуючи предмет і підстави заявленого позову, незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатами робіт, співмірність наданих послуг із складністю справи, колегія суддів вважає, що адвокатами завищено розмір правових послуг.

При цьому, апеляційний суд керується закріпленим статтею 11 ЦПК України принципом пропорційності у цивільному судочинстві, який включає в себе врахування: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін; час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставини справи та норми процесуального права, якими вони врегульовані, колегія суддів визнає заявлений до стягнення розмір правничих витрат предстанвиком ОСОБА_1 адвокатом Єйбатовим Зауром Марданом Огли на загальну суму 39240,00 грн. надмірним.

Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ПА СК « ВУСО» на користь ОСОБА_1 , понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу ПАТ СК « ВУСО» слід зазначити наступне.

Відмовляючи в задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу ПАТ СК « ВУСО» місцевий суд дійшов передчасного висновку про недоведеність вказаних вимог.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.11.2021 у справі № 346/5196/19 зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Крім того, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару, детальний опис робіт, виконаних під час надання правничої допомоги не потрібен (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19).

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат понесених представником ПАТ СК « ВУСО» - адвокатом Шиліним В.А. надано додаток № 1 від 25 червня 2021 року до договору б/н від 12.06.2020 року де зазначено, що розмір фіксованого гонорару в сумі 10000 грн.

У додатку № 1 від 25 червня 2021 року до договору б/н від 12.06.2020 року вказано, що гонорар за надання правової допомоги повинен бути сплачений не пізніше 30 днів після дня ухвалення остаточного рішення судом першої інстанції.

Із огляду на викладені норми процесуального закону та сталу позицію Верховного Суду щодо його застосування, колегія судді визнає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування правничих витрат, понесених відповідачем.

Однак, враховуючи предмет і підстави заявленого позову, незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, співмірність наданих послуг із складністю справи, колегія суддів вважає, що адвокатом завищено розмір правових послуг.

З урахуванням викладеного, враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт та час витрачений на їх виконання, а також враховуючи заяву відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ СК « ВУСО» у розмірі 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 який діє в інтересах ОСОБА_1 та ПАТ СК « ВУСО» підлягають частковому задоволенню, а рішення місцевого суду слід скасувати з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подання позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 908 грн., а за подачу апеляційної скарги 1362 грн. Таким чином, слід стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог ( на 33,45%) 379,09 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Ейбатова Заура Мурдана Огли який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовній вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_10 суму матеріального збитку у розмірі 25390,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_10 витрати за проведення експертних досліджень 1998,32 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 379,09 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_10 судовий збір у розмірі 379,09 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді А.І. Дорош

Л.І. Пилипчук