Справа № 523/9939/22
Провадження №2/523/714/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"16" січня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі сду №17 м. Одеси, в загальному позовному провадженні цивільну справу № 523/9939/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської товарної біржи про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської товарної біржи про визнання договору купівлі -продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, якимпросить суд: 1) Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1143/к від 07 червня 2001 р., укладений на Одеській товарній біржі, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (на той час неповнолітня, яка діяла від себе особисто за погодженням матері ОСОБА_6 ) купили квартиру під АДРЕСА_1 . 2) Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 45,9 кв.м, корисною 43, 8 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. 3) Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 45,9 кв.м, корисною 43, 8 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 4) Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому.

Вказаний позов мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьками позивачки є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . В подальшому через укладання шлюбів, вона декілька разів змінювала прізвище. 07.06.2001 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (на той час неповнолітньої, яка діяла від себе особисто за погодженням матері ОСОБА_6 ) з іншої сторони, був укладений договір №1143/к купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вищезазначений договір було укладено на Одеській товарній біржі та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 14.06.2001р. з визначенням часток по 1/2 за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Правочин сторонами виконано у повному обсязі, а саме покупці сплатили вказану в договорі суму відповідачам, а відповідачами було звільнено квартиру, відбулось зняття з реєстраційного обліку та передача покупцям ключів. ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивачки ОСОБА_4 - помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка квартири АДРЕСА_1 . За наявною інформацією, заповіт ОСОБА_4 не залишив. У жовтні 2021 року позивачка звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого батька ОСОБА_4 , у якого не було інших спадкоємців, оскільки його дружина, ОСОБА_6 від спадщини відмовилася на користь позивачки. Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса щодо майна померлого було заведено спадкову справу № 760/2021. 02 серпня 2022р. державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ласурія Я.Ю. було прийнято Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартиру під АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 з тих підстав, що наданий оригінал договору № 1143/к купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований на Одеській товарній біржі 07 червня 2001 року не відповідає вимога діючого на той час законодавства, а тому не може вважатися чинним.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в підготовчому засіданні, в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2022 за клопотанням представника позивача було витребувано з Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник адвокат Дьогтєв С.Г. у судове засідання подали заяву про підтримання позовних вимог, в якій також просили розглянути справу у їх відсутність, а також зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Одеська товарна біржа в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися судом належним чином, у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду позивача та її представника на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які до суду не з`явились, причин неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане Ленінським РАЦС (ЗАГС) м. Одеси 27.08.1985 р, актовий запис № 884.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданого Першим відділом РАЦС Суворовського районного Управління Юстиції м. Одеси, позивачка ОСОБА_5 уклала шлюб 03.12.2005 року з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 , шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розірвано 18 жовтня 2011року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 , виданого відділом ДРАЦС у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, позивачка ОСОБА_10 зареєструвала шлюб 01 червня 2012 року з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_12 .

За договором №1143/к купівлі - продажу нерухомого майна від 07.06.2001р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (на той час неповнолітня, яка діяла від себе особисто за погодженням матері ОСОБА_6 ) придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 45,9 кв.м., житловою 27,6 кв.м, та належала: частка відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору № 961056 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 09 серпня 1996 року ОУТБ «GIP»; частка відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1258, зареєстрованого 17 травня 2001 року восьмою Одеською державною нотаріальною конторою.

Після укладення договору купівлі-продажу, він був зареєстрований покупцями 14.06.2021 року в ОМБТІ.

Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі, так як це не суперечило законодавству того часу. Ці обставини знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Покупці свої обов`язки за договором виконали, сплатили вказану в договорі суму відповідачам. Після укладення договору, відповідачі виселилися з квартири в зазначений договором строк, та знялися з реєстраційного обліку.

Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто чинного на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_13 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_14 на законних підставах набули право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права, з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2001 року, зареєстрованого «Одеською товарною біржою» за реєстровим №1143/к, який було зареєстровано в КП ОМБТІ, та зроблено запис в реєстровій книзі.

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого Доброславським ВДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1586.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на частку квартири АДРЕСА_1 .

Матеріалами спадкової справи № 760/2021, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 підтверджується наступне:

-заповіт ОСОБА_4 не залишив;

-позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесаіз заявою про прийняття спадщини від 12.10.2021 року №1537;

-дружина покійного та мати позивача ОСОБА_6 звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про відмову від прийняття спадщини від 12.10.2021 року №1536. У заяві зазначила, що на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на все майно, яке було придбано за час перебування з померлим у зареєстрованому шлюбі, не претендує;

-інші спадкоємці відсутні.

Постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори м.Одеси Ласурія Я.Ю. - відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю ОСОБА_4 .

Обґрунтована відмова тим, що наданий нотаріусу оригінал договору № 1143/к купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований на Одеській товарній біржі 07 червня 2001 року, не є нотаріально посвідченим, а тому не може вважатися чинним.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч.5ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа

може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З зазначеного вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновків, що питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права, існування перешкод в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 16.12.2020 у справі № 761/11883/17, в постанові від 14.05.2020 у справі №707/1309/15, в постанові від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17, які суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач у встановлені законом строки прийняла спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , інші спадкоємці, які прийняли спадщину - відсутні, однак у неї існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, внаслідок відмови нотаріусом у видачі свідоцтва, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, шляхом:

-визнання за ОСОБА_1 права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 ;

-визнання за ОСОБА_1 права власності на частину квартири, як наслідок визнання дійсним договору купівлі-продажу.

За наведених обставин, визнання за ОСОБА_1 права власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1 не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, поновить порушені права позивача.

Керуючись: ч. 2 ст. 47, ч. 2 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963р), ст.ст. 1216, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської товарної біржи про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1143/к від 07 червня 2001р., укладений на Одеській товарній біржі, відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( на той час неповнолітня, яка діяла від себе особисто за погодженням матері ОСОБА_6 ) купили квартиру під АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_6 , право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та внаслідок визнання дійсним договору купівлі-продажу № 1143/к від 07 червня 2001р., укладеного на Одеській товарній біржі, на:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка складається з: двох жилих кімнат 1-а кімната (10,3 кв.м.), 2-а кімната (17,3 кв.м.), кухні (7 кв.м.), ванної кімнати (2,4 кв.м.), туалету (1,2 кв.м.), коридору (5,2 кв.м.), вбудованої шафи (0,4 кв.м.) та балкона (лоджії) (2,1 кв.м.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26.01.2023р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: К.О. Далеко