Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1402/22 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л.Й.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Коломієць О.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №293/1402/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Проценко Л.Й. в м. Черняхів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року у розмірі 49724,57 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення Черняхівського районного суду Житомирської області, з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Внаслідок чого, за період з листопада 2020 року по квітень 2022 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 49724,57 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2022 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року в розмірі 49724 грн 57 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність на утриманні у відповідача трьох неповнолітніх дітей. Вказує, що розмір аліментів, які він сплачує на утримання доньки ОСОБА_4 є занадто надмірним та непосильним, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість. Крім того, судом не було взято до уваги, що відповідач часткового забезпечує матеріально своїх трьох дітей, незважаючи на важкі життєві обставини, спричинені карантинними обмеженнями та військовим станом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2022 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Зазначає, що ОСОБА_2 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не довів відсутність своєї вини в неповній сплаті аліментів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частинами першою та другою ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини щомісячного заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством з дня надходження позову до суду, тобто з 16.08.2012 та до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві Ушенко Ю.П від 31.10.2013 відкрито виконавче провадження №40516300 з виконання виконавчого листа №2/0624/817/2012 від 10.01.2013 виданого Черняхівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів.

Розмір заборгованості по аліментах за період з 01 жовтня 2020 року по 30 квітня 2022 року відповідно до розрахунку, проведеного головним державним виконавцем Вишневського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Міщенко Л.М., становить 49724, 57 грн.

Вирішуючи спір про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по аліментам у розмірі 49724, 57 грн.

Колегія суддів з таким висновком повністю погодитись не може з огляду на те, що суд не вірно застосував норми матеріального права, не повно врахував встановлені судом обставини та безпідставно не застосував ч.2 ст. 196 СК України.

Згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Із змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного головним державним виконавцем Вишневського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Міщенко Л.М., 03 червня 2022 року №47817811 вбачається, що ОСОБА_2 у спірний період частково сплачував аліменти, ним не було здійснено жодного платежу лише в квітні, червні, жовтні 2021 року, в січні, лютому, березні та квітні 2022 року.

Матеріалами справи доведено, що відповідач з 23 грудня 2021 року перебуває на обліку як безробітній в Києво- Святошинському РЦЗ. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Всі вищенаведені обставини свідчать про те, що з врахуванням майнового та сімейного стану відповідача наявні підстави для зменшення розміру неустойки на підставі ч.2 ст. 196 СК України.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року зазначено, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливий непомірний тягар для споживача. Інститут зменшення неустойки є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Визначений до стягнення розмір неустойки з огляду на майновий стан відповідача є непомірним тягарем для відповідача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, щодо майнового та сімейного стану боржника, а також враховуючи загальні засади цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що справедливим буде зменшення розміру неустойки до 15 000 грн., і такий розмір відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, що могло б бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення зобов`язання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції, увалюючи рішення порушив норми матеріального та процесуального права, які призвели до не повного встановлення обставин справи, які мали правове значення для вирішення спору, а тому у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України воно підлягає зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір сплачений відповідачем за подачу апеляційної скарги покладається на нього.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2022 року змінити.

Зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 49724, 57 грн до 15000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді