Справа № 559/770/22
Провадження № 2/559/32/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

за участю представника позивача адвоката Турянської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обгрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що з 04.09.1982 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , була зареєстрована та проживала у житловому будинку, що належав батькам чоловіка у АДРЕСА_1 . Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі рішення виконавчого комітету Вербської сільської ради від 27.05.2004, на підставі заяви ОСОБА_2 було вирішено оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . На підставі цього рішення було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 07.07.2004. Весь цей час вона проживала з чоловіком однією сім`єю, в них народились діти. В період спільного життя вони побудували ще один спільний будинок разом з чоловіком по АДРЕСА_2 , на земельній ділянці, яку виділили чоловікові під забудову, однак офіційно будову не оформили та не виготовили технічної документації на землю.

В березні місяці 2021 року відповідач без причин та підстав, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинивши скандал та спровокувавши конфлікт, вигнав її з дому. Просто вигнав, без документів, без речей, без засобів для існування, з будинку де пройшло все її життя та який вона з ним доглядала, добудовувала та утримувала. А через кілька днів взагалі змінив замки у вхідних дверях. Тоді вона тимчасово знайшла прихисток в будинку своєї сестри ОСОБА_3 , а пізніше винайняла житло в с. Білогородка у ОСОБА_4 , де проживає і на даний час. За своїми речами до будинку, який вона вважала своїм, приїжджала з сином та неодноразово з дільничим інспектором, оскільки ОСОБА_2 ображав її та вчиняв насильство. Протягом року, вона неодноразово зверталася до поліції на лінію 102 та заявляла про вчинення над нею громадянином ОСОБА_2 насильницьких дій, про те що відповідач не пускає її у спільне помешкання, та просила прийняти відповідні мірі.

Просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом вселення та надання ключів від вказаного будинку, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, позовних вимог не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки 3 квітня 2021 року дружина його залишила і стала проживати з іншим чоловіком. Житловий будинок АДРЕСА_1 належав його батькам, які будували цей будинок. За час спільного проживання вони проводили ремонти, але це було з дозволу батьків. У квітні 2021 року жінка приїхала до дому і в період його відсутності вивезла всі меблі ,побутову техніку, винесла продукти, залишивши йому пусту хату. Вважає, що докази вчинення перешкод у користуванні житлом позивачкою не надані, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 01.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.11.2022 витребувано докази по справі за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Турянська Л.М. позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, який просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечує.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі зареєстрованому 4 вересня 1982 року Вербською сільською радою, Дубнівського району, Ровенської області, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу НОМЕР_2 , актовий запис №31 (а.с.23).

Як свідчить повідомлення КП «Архітектор» Дубенської міської ради №96 від 29.03.2022, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2004. Про це ж свідчить витяг про реєстрацію права власності від 13.04.2004 (а.с.12, 17, 18).

Як зазначено у виписці, виданій Вербської сільської ради від 21.03.2022 № 342, згідно запису в погосподарській книзі №17 с. Софіївка Перша на 2021-2025 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) за ОСОБА_2 значиться будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровані ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_5 (син) (а.с. 16).

У характеристиці, виданій Вербською сільською радою на громадянина ОСОБА_2 , зазначено, що на нього поступали заяви та скарги в сільську раду щодо домашнього насилля і перешкоджання проживання дружини в будинку, де вона зареєстрована, які розглядалися на комісіях сільської ради (а.с. 14).

У характеристиці, виданій Вербською сільською радою від 22.03.22 року № 441/02- 25 на ОСОБА_1 , зазначається, що у зв`язку із домашнім насиллям, перешкоджанням чоловіка ОСОБА_2 проживати у будинку, де зареєстрована ОСОБА_1 , остання змушена була переїхати на квартиру, яку знімає (а.с. 15).

Як свідчить повідомлення Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області №2369/208/3-2022 ОСОБА_1 неодноразово зверталась в поліцію відносно систематичного вчинення її чоловіком ОСОБА_2 домашнього насильства із застосуванням сили (а.с. 20).

Як свідчать постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.03.2022, 14.05.2021, ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП із застосуванням адміністративних стягнень (а.с. 13, 19).

Факт вчинення відповідачем домашнього насильства відносно позивачки, а також те, що він вигнав її з дому підтверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 24, 25, 26).

Згідно довідки №314 від 22.03.2022, ОСОБА_1 , жителька с. Софіївка Перша, Дубенського району, Рівненської області, перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Дубенської райдержадміністрації і отримувала компенсацію по догляду за пристарілим ОСОБА_6 , який був інвалідом 1 групи (а.с. 21).

Постановою Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 29.06.2021 закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 52).

Згідно повідомлення КП «Архітектор» Дубенської міської ради від 08.12.2022, наданого на виконання ухвали суду від 22.11.2022, довідка про будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні (а.с. 78).

IV. Норми права, які застосував суд.

Кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла, яке охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод).

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника (ст. 346 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст. 12 та частиною 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Заслухавши учасників, дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд враховує, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04.09.1982 та проживають у спірному будинку по АДРЕСА_1 , який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2004. Відповідач вчиняє домашнє насильство відносно позивачки та чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком, що підтверджується матеріалами справи. Позовні вимоги у судовому засіданні відповідач визнав.

При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом вселення та надання ключів від вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.01.2023

Суддя: