Провадження № 4-с/161/5/23
У Х В А Л А

03 березня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Лесько Б.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заінтересовані особи: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що у Другому відділі ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження № 44173058, про стягнення з відповідача в користь ПАТ «Дельта банк» 5211,07 грн. заборгованості. Вказане виконавче провадження завершене 25.12.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника). Однак, постановою про арешт майна боржника ВП№44173058 від 28.07.2014 року арешт, накладений на все нерухоме майно боржника не знятий. Звернувшись до державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Луцьку Арсенюк О.В., остання відмовила йому у знятті арешту.

На підставі викладеного, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Арсенюк О.В. в частині відмови в скасуванні постанови від 28.07.2014 року за № 44173058 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та скасувати дану постанову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16.01.2023 року було залучено до участі в справу уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Матвієнка А.А. та ТзОВ «Фінансова компанія «Паріс».

Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Судом встановлено, що згідно відповіді Другого відділу ДВС у місті Луцьку вбачається, що у відділі перебували виконавчі провадження: № 32066973 з примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду № 2н-813/08 від 06.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 6600,45 грн.; № 44173058 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 6-1927 від 15.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 5211,07 грн.; № 25635141 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-7572 від 30.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості у розмірі 4667,21 грн. Вказані виконавчі проваджені завершені (повернені) відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №44173058 завершене 25.12.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 26.10.2014 року, тобто на виконанні у Другому відділі ДВС у місті Луцьку Волинської області не перебуває, а тому вчинити процесуальні дії, а саме зняти арешт на даний момент державний виконавець не в змозі, а тому суд приходить до висновку про відсутність бездіяльності у його діях.

На підставі ст.451 ЦПК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Арсенюк О.В. від 28 липня 2014 року за № 44173058 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 03 березня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С. Крупінська