Справа № 367/4297/22
Провадження №2/367/2768/2023
06 лютого 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
при секретарі судових засідань Шлейко В.Ю.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» в особі директора Дяченка Едуарда Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу,-
20 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором оренди майна з правом викупу.
Відповідно до п.1.1 розділу 1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове володіння та користуванняя майно, що визначене у цьому договорі, з наступним перезодом права власності на такий об`єкт оренди від Оренддодавця до Орендаря на умовах, передачених цим Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Обєект оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендну плату.
Згідно з п.5.1. Договору Сторони визначили, що починаючи з 20.01.2020 р. по 20.06.2021 року включно Орендар здійснює щомісячну орендну плату у розмірі 1659,00 грн.
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання цього договору.
Відповідно до положень п. 3.2. розділу 3 Договору передача об`єкта оренди Орендодавцем та приймання Орендарем здійснюється за Актом приймання-передачі, за товарно-транспортною накладною або іншим документом, що підтверджує факт передачі Об`єкта оренди у користування.
Таким чином, 20.12.2019 р. позивач у повному обсязі виконав умови Договору.
Починаючи з 20.01.2020 р. Орендар не виконує належним чином умови Договору, а саме не сплачує орендні платежі й самовільно продовжує користуватися Об`єктом оренди, всупереч Договору.
Представник позивача просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач відповідно до ст.128 ЦПК України був повідомлений за зареєстрованим місцем проживання про розгляд справи, відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв від відповідача не надійшло.
У зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та згідно вимог статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відзив на позовну заяву чи будь-яких заяв від відповідача не надходило.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно до положень п. 1.2. розділу 1 Договору дані, щодо об`єкта оренди за цим Договором погоджуються Сторонами у Додатку до цього Договору.
Згідно п. 1.3. розділу 1 Договору, вартість Об`єкта оренди за цим Договором визначається Сторонами у додатку до цього Договору.
Згідно п.4.1. розділу 4 Договору, строк оренди погоджується сторонами у додатках до цього договору. що є невід`ємною частиною і обчислюється з дати укладання цього договору.
Згідно з п.5.1. Договору Сторони визначили, що починаючи з 20.01.2020 р. по 20.06.2021 року включно Орендар здійснює щомісячну орендну плату у розмірі 1659,00 грн.
Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання цього договору.
Відповідно до положень п.3.2. розділу 3 Договору передача об`єкта оренди Орендодавцем та приймання Орендарем здійснюється за Актом приймання-передачі, за товарно-транспортною накладною або іншим документом, що підтверджує факт передачі Об`єкта оренди у користування.
Таким чином, 20.12.2019 р. Позивач у повному обсязі виконав умови Договору.
Починаючи з 20.01.2020 р. відповідач не виконує належним чином умови Договору, а саме не сплачує орендні платежі всупереч умовам Договору.
Згідно з п.п. 6.1.2. розділу 6 Договору, Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, якщо Орендар користується об`єктом оренди всупереч умов цього Договору або призначенню Об`єкта оренди.
Відповідно до п. 8.1. розділу 8 Договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно п. 8.4. розділу 8 Договору за прострочення орендних платежів Орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця штраф у сумі 75,00 (сімдесят п`ять) гривень за кожен факт прострочення орендних платежів, а також пеню в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим Договором
Відповідно до п.8.5. розділу 8 Договору, у разі нездійснення оплати Орендарем орендної плати протягом 60 (шестидесяти) календарних днів з моменту останнього платежу або укладення Договору (залежно від того, що настане раніше), Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, повідомивши Орендаря за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до фактичної дати такого розірвання. У такому разі орендар має право вимагати сплати вже нарахованої Орендної плати та додаткової сплати штрафу орендарем у розмірі 50% від вартості Об`єкта оренди, визначеною відповідно до п.1.3. цього Договору.
Згідно п. 8.7. розділу 1 Договору, у випадках, визначених у п. 6.1.2. цього Договору, орендодавець повинен повідомити Орендаря про розірвання Договору за 15 днів до фактичної дати такого розірвання. В такому випадку нарахування орендної плати не здійснюється та Орендар зобов`язаний сплатити Орендну плату за весь період фактичного використання Об`єкта оренди з урахуванням п. 5.2. цього Договору та викупити об`єкт оренди.
Позивачем надано розрахунок заборгованості від 13.10.2022 р. (а.с.11), відповідно до якого нараховано заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 103003,92 грн, яка складається з наступного : заборгованості за оредними платежами у розмірі 29 862 грн. 00 коп.; заборгованості по нарахованих штрафах в розмірі 16 281 грн. 00 коп.; пені в розмірі 14 931 грн. 00 коп. та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 41 929 грн. 92 коп..
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Питання плати за найм (оренду) майна врегульовані положеннями статті 762 ЦК України, відповідно до яких: за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням наданих доказів стороною позивача, позивач виконав свої зобов`язання за договором та передав відповідачу об`єкт оренди. При цьому, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, допустила прострочення сплати платежів, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої не спростовано відповідачкою, яка відзиву на позов не подала, своїм правом надати суду пояснення та докази не скористалась, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за договором (суми прострочених орендних платежів) у розмірі 29 862,00 грн суд задовольняє.
Щодо стягнення пені у розмірі 14 931,00 гривень та штрафу в розмірі 16 281,00 гривень, суд зазначає наступне.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Суд звертає увагу на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та в постанові від 25 липня 2018 року (справа №2-2171/11).
ТОВ «Будинок Комфорту» надало суду докази про порушення відповідачем умов договору, яке полягає у несплаті платежів на погашення орендної плати.
У той же час за це порушення позивачем нараховано і штраф, і пеню, що, відповідно до вказаного вище, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.
За таких обставин, з метою забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу у розмірі 16 281,00 гривень, а вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення інфляційнх втрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається із позовної заяви та розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути лише інфляційні втрати, що регламентується ст. 625 ЦК України, у розмірі 41 929 грн. 92 коп..
При цьому, проведений розрахунок позивачем не наведено.
Судом проведено розрахунок інфляційних втрат на суму боргу за весь час прострочення, починаючи із 21.06.2021 року по 13.10.2022 року, що становить 7 762,93 грн. (29 862,00 грн. (сума боргу) х 1.25996023 (величина, розрахована шляхом ділення сукупного індексу інфляції за період прострочення), які і стягує із відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором (суми прострочених орендних платежів) у розмірі 29 862,00 грн, суми штрафу в розмірі 16 281,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 7 762,93 грн, а всього 53 905,93 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Будинок Комфорту» підлягають частковому задоволенню, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі, виходячи із розрахунку: 53 905,93 грн. (задоволені позовні вимоги) х 100 : 103 003,92 грн. (ціна позову) = 52,3 % від сплаченого судового збору 2 481,00 грн. = 1 297,56 грн.
Керуючись статтями 12, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди майна з правом викупу, - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» судовий збір у розмірі 1 297 (одна тисяча двісті дев`яносто сім) гривень 56 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок комфорту», , юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна 7, оф. 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.В. Чернова