ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1331/23 Справа № 210/2558/22 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - МірутиО.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , а відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року (суддя Літвіненко Н.А.), ухваленого в приміщенні Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, ,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В серпні 2022року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що що з 1996 року позивач працювала у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» (загальний стаж роботи 30 років 4 місяця, за професією 24 років 7 місяців, в шкідливих умовах праці 24 років 7 місяців): - з 01.09.1996 р.- 05.03.2021 р. машиніст конвеєру, дробильна фабрика, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; - 05.03.2021 р року звільнена згідно 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію.

Робота у шкідливих умовах спричинила шкоду здоров`ю, у зв`язку з чим рішенням ЛЕК Українського НДІ промислової медицини 22 лютого 2022 року мені було встановлено професійне захворювання: 1.Сидеросилікоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. ЛН першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 26.07.2022 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20%. безстроково.

Причиною професійного захворювання є робота на протязі 24 років 7 місяців в умовах впливу шкідливих факторів.

Позивач важчає, що профзахворювання виникло з вини керівництва «АрселорМіттал Кривий Ріг»., яке не забезпечило безпечні умови праці і порушили вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17.05.2022 року .

З вини відповідача, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода.

У зв`язку з професійним захворюванням позивач змушена багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування вимушена переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. Хвороба є невиліковною і лише прогресує у часі, що підтверджується висновками МСЕК. Розуміння цього негативно впливає на мій психологічний стан та є причиною тяжких моральних страждань.

Факт завдання моральних страждань та вина відповідача підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 17.05.2022 року, довідкою МСЕК про встановлення мені ступеню втрати професійної працездатності, виписними епікризами лікарень, де я проходила лікування.

Враховуючи вищевикладене, ступінь, тривалість та тяжкість моїх душевних переживань та моральних страждань, моральну шкоду позивач оцінюю саме у розмірі 240 000 грн. без врахування податків та інших обов`язкових платежів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 60 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне захворювання та втрату працездатності, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 60 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача до суми заявленої у позові.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вважає рішення суду необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано характер захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідках що наступили, та їх невідворотність.

Вважає, що визначений розмір моральної шкоди значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

В апеляційній скарзі ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг» зазначає, що при укладанні трудового договору позивачу було роз`яснено про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, що свідчить про відсутність протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання. А тому позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та пов`язані з цим наслідки.

Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від сторін у справі відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до копії трудової книжки, у період часу з 29.07.1996 р.- 05.03.2021 р. працювала на посаді машиніста конвеєру, дробильної фабрики, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 05.03.2021 року звільнена згідно 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державна установа «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 541 від 22.02.2022 року (а.с. 20-21), у ОСОБА_1 наявне професійне захворювання: 1.Сидеросилікоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група А. ЛН першого-другого ступеня.

Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4, встановлено, що хронічне професійне захворювання в позивача виникло за таких обставин: працюючи машиністом конвеєром дробильної фабрики гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 29.07.1996 по 05.03.2021, ОСОБА_1 керувала конвеєрами, живильниками, перевантажувальними тічками, приводними станціями, перемикала рух конвеєрів, регулювала завантаження та рух стрічки, змащувала ролики та привід, видаляла сторонні предмети та ін.. під час виконання своїх трудових обов`язків на ОСОБА_1 діяли шкідливі виробничі фактори, а саме пил який утворювався у повітрі робочої зони в наслідок переробки корисних копалин відповідно до технологічного процесу дроблення руди.

В п. 18 даного Акту зазначено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), визнано пил: концентрація пилу фібро генної дії складає від 4,29 до 24 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, що перевищує гранично-допустиму концентрацію у 4,45-12 разів згідно Наказом МОЗ України №1596 від 14.07.2020 р. «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони».

Відповідно доп.20 Акту встановлено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 24 років 7 місяців в шкідливих умовах праці та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи неможливо.

Згідно Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) №309/4.6-9 від 08.04.2021 року, оцінка умов праці ОСОБА_1 в професії машиніста конвеєра за ступенем шкідливості та небезпечності за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 4 ступеня (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за рівнем вібрації до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 4 ступеня (шкідливі); (а.с. 17-19).

Відповідно до висновку МСЕК від 26.07.2022 року ОСОБА_1 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності з 11 липня 2022 року, безстроково (а.с. 16).

Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивачу неодноразово було підтверджено встановлені діагнози та рекомендації щодо реабілітації у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 22, 23-24, 25-26, 27-28, 29, 30).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» -підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне захворювання та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральні страждання, як правило, виявляються у відчуттях страху, сорому, приниження, переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також в інших, несприятливих для людини випадках психологічного дискомфорту.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину фізичних і моральних страждань, та суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Глибина переживань, викликаних ушкодженням здоров`я, ставиться в залежність від самої особи, тому призначення компенсації моральної шкоди полягає і в тому, аби певною мірою відновити втрату щастя особи і можливості насолоджуватися життям тепер і в майбутньому.

У п.4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004р. №1-рп/2004 Про офіційне тлумачення положення частини 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Згідно з п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.

У даному контексті доречно також зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».

Відповідно до п.18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною виникнення професійного захворювання Позивача є концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 2 до 10% в повітрі робочої зони перевищує гранично допустиму в 6,7 разів і складала 26,8 мг/3 куб. при ГДК 4.0 мг/3 куб., внаслідок порушення вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони» в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає їй душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у справі № 210/5258/16-ц, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги представника позивача, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначено без урахування роз`яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких ОСОБА_1 постійно зазнає у зв`язку із хронічними професійними хворобами, відсоток втрати працездатності (20 %), тяжкість ушкоджень здоров`ю, вимушених змін її життєвих умов, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану.

Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) у постанові від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18) та у постанові від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19).

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано конституційну значимість здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час її заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, колегія суддів приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та достатньою сатисфакцією зазначених моральних страждань є 60 000,00 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.7, 19, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без змін.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: