Справа № 496/668/23
Провадження № 2/496/904/23
У Х В А Л А

01 лютого 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.,

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши в залі суду в м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 400000 гривень та судові витрати по справі.

Разом з позовною заявою від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт:

-на земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності;

-на транспортний засіб- автомобіль марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 23 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, складений в трьох примірниках та посвідчений у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської К.Л., зареєстрованим в реєстрі за № 1153 (далі - Договір № 1153).

За даним Договором № 1153 він передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 92 954,13 гривень, що станом на 23 серпня 2016 року за курсом Національного банку України (100 доларів США = 2 529,1161 гривень) є еквівалентом 3 675 (трьох тисяч шестиста сімдесяти п`яти) доларів США 36 центів, зі строком виплати боргу до 23 лютого 2017 року. Позичену суму згідно з Договором № 1153 ОСОБА_2 мала повернути йому за графіком з 23.09.2016 року по 23.02.2017 рік.

Згодом 22 лютого 2019 року між сторонами був укладений Договір про внесення змін до Договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 181 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л. відповідно до якого були внесені зміни до п. 1 Договору № 1153, щодо строку та суми виплати боргу, де він ( ОСОБА_1 ) передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти, а саме: 116 980 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 20 копійок, що станом на 22 лютого 2019 року за домовленістю сторін становить (100 доларів США = 2 700 гривень 00 копійок) є еквівалентом 4 332 (чотирьох тисяч триста тридцяти двух) доларів США 60 центів, зі строком виплати боргу до 22 лютого 2020 року та внесені зміни до п. 2 Договору № 1153, щодо суми позики розміром 116 980 гривень 20 копійок (еквівалентом 4 332 доларів США 60 центів), яку ОСОБА_2 мала сплатити йому за графіком з 22.03.2019 року по 22.02.2020 рік.

Також, було доповнено Договір позики № 1153 новим підпунктом 2.1., де вказувалось, що: «Якщо Позичальник не повернув суму позики (її частину), більше 7 (семи) календарних днів, він зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 3 % від простроченої суми за кожний день прострочення».

Згідно із внесеними змінами до Договору № 181 від 22 лютого 2019 року був укладений Договір про внесення змін до Договору застави № 182. Зміни стосувалися строків та суми позики п. 1 Договору застави, де зазначалось, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 116 980 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 20 копійок строком, що триває до 22 лютого 2020 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору позики ОСОБА_2 зобов`язана була в строк до 22 лютого 2020 року повністю погасити заборгованість.

Розмір суми яку винна ОСОБА_2 , у зв`язку з простроченням строків виконання зобов`язання, а саме з 22.02.2020 року складає 3 712945 (три мільйона сімсот дванадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень (із розрахунком, що прострочення у 1058 днів та становить 3509 гривень в день).

ОСОБА_2 на забезпечення виконання Основного зобов`язання щодо виплати боргу за Договором позики № 1153 передала в заставу йому належне їй на праві власності рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 . Зазначений предмет застави належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 5104, 03.07.2015 року.

ОСОБА_2 уникає зустрічей з ним, не виходить на зв`язок та не погашає борги, а тому він просить суд, дивлячись на розмір боргу який винна ОСОБА_2 , накласти арешт на вищезазначений транспортний засіб, будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 де вона проживає, а саме: будинок АДРЕСА_2 , оскільки вважає, що є обґрунтовані припущення того, що відповідачка в подальшому відчужить нерухоме майно, будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , а також рухоме майно - автомобіль марки OPEL, модель VECTRA, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , тип ТЗ - легковий седан - В, реєстраційний № НОМЕР_1 . що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову та уникнення відповідальності щодо погашення боргу перед ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові 17 жовтня 2018 року, справа №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

В заяві про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на:

- земельну ділянку та будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності;

-на транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Разом з тим позивач не надав відомостей про те, що зазначена земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок належить відповідачці, їх вартість (для вирішення співмірності забезпечення позову), а також відомостей про те, що відповідачка має намір відчужити вказане майно, що може утруднити виконання рішення в разі забезпечення позову, а тому підстав для забезпечення позову на зазначене нерухоме майно суд не вбачає.

Щодо накладення арешту на автомобіль марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску, суд вважає, що клопотання в цій частині також не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

До позовної заяви позивачем надано договір застави вказаного транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_2 на виконання договору позики передала зазначений автомобіль в заставу ОСОБА_1 . Вказаний договір посвідчений нотаріально та внесений запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Оскільки автомобіль марки «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2006 року випуску вже перебуває в заставі, відповідачка не може його відчужити до виконання нею зобов`язань, а тому підстав для забезпечення позову у виді арешту вказаного автомобіля суд не вбачає.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням доводів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 01.02.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра