Справа № 158/2940/22
Провадження № 2/0158/56/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 04.01.2016. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.11.2016 з відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.10.2016 і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач зазначає, що на даний час діти навчаються у Тростянецькому ліцеї Луцького району Волинської області в 11 класі та 7 класі, тому витрати на їх утримання значно зросли, а аліменти у розмірі 750 грн. є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей. У зв`язку з наведеним просить суд змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми в розмірі 750 грн. на частку від заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, а також понесені нею витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не прибула, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Крім того, просив зменшити витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.
Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 13.11.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.01.2016 розірвано (а.с.12-13).
ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2006, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2010 (а.с.9-10).
Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.11.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.10.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.14).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 181 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 4 ст. 181 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).
В обґрунтування своїх позовних вимог про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, позивач зазначила, що на даний час діти навчаються у Тростянецькому ліцеї Луцького району Волинської області (дочка у 11 класі, а син у 7 класі), тому аліменти, які сплачує відповідач, не забезпечують необхідний та достатній рівень для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Відповідач є працездатною особою, будь-яких відомостей щодо наявності захворювань, наявності у нього на утриманні інших непрацездатних осіб суду не надано. Крім того, у своїй заяві від 30.01.2023 відповідач позовні вимоги визнав повністю.
Відтак, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Згідно із частинами першою, другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У позовній заяві позивач зазначила, що очікує понесення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду наступні документи: 1) копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 34 від 07.12.2022; 2) копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №770; 3) ордер на надання правової допомоги від 07.12.2022; 4) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу від 07.12.2022; 5) калькуляцію вартості послуг з надання правової допомоги від 07.12.2022; 6) акт приймання передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №34 від 07.12.2022, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 2000 грн (а.с.15-17, 29-31).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або тільки має бути сплачено.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвоката. А відтак, виходячи з того, що ОСОБА_1 є позивачем, а позов задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на її користь.
Разом з тим, враховуючи виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи в суді, в розмірі 1000 грн.
Керуючись статтями 19, 49, 141, 247, 274, 279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2016 року у справі №158/2079/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова