Справа № 159/5734/21
Провадження № 2/159/97/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області:

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук Валентини Степанівни, про визнання іпотеки припиненою, припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та скасування обтяження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., про визнання іпотеки припиненою, припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та скасування обтяження.

Позов обґрунтовано тим, що 08.06.2007 року між позивачем, як позичальником, та ВАТ КБ «Надра», яке в подальшому було перейменовано на ПАТ «КБ «Надра», як банком, було укладено Договір кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516, за умовами якого, банк надав позивачу, як позичальнику, кредит у розмірі 25 000 доларів США терміном на 120 місяців. Строк дії укладеного договору було погоджено між сторонами та визначено з 08.06.2007 року по 08.06.2017 року.

Як зазначає позивач, з метою забезпечення виконання умов укладеного договору кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 року, між сторонами того ж дня було укладено договір іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.М., та внесено до реєстру за № 1096.

За умовами вказаного договору ОСОБА_1 , як іпотекодавець, передала в іпотеку належну їй на праві приватної власності трьохкімнатну квартиру, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , після чого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., на підставі укладеного договору іпотеки від 08.06.2007 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про іпотеку за № 37379619. Того ж дня, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про наявність обтяження за реєстраційним номером № 5104402.

Позивач стверджує, що строк виконання основного зобов`язання, право вимоги за яким був забезпечений іпотекою, припинився в силу прямої вказівки закону, а саме - 08.06.2017 року, про що сторонами було обумовлено у змісті самого договору кредитної лінії № 6М/2007/840- МКЛ/516 від 08.06.2007 року.

Крім того, беручи до уваги, що відповідач, який одночасно був наділений статусом кредитора та іпотекодержателя, будь-яких вимог до позичальника ОСОБА_1 щодо неналежного виконання останньою умов укладеного між ними договору кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 в період строку дії такого договору, а також і протягом встановленого трьохрічного строку позовної давності не ставив, позивач вказує про презюмування відсутності будь-яких порушень в частині належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань.

Відтак, як зазначає позивач, зважаючи на припинення основного зобов`язання, вважається, що припинились і правовідносини за укладеним договором іпотеки, який укладено з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, що є наслідком відсутності правових підстав для наявності, станом на момент подання позовної заяви, відомостей про державну реєстрацію іпотеки за номером запису № 37379619 та відомостей про заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження № 5104402 за об`єктом: квартира АДРЕСА_2 , власником якої є позивач.

За вказаних обставин позивач просить суд визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_2 , що виникла на підставі укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» договору іпотеки від 08.06.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 1096; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про іпотеку за номером запису № 37379619 (спеціального розділу), державна реєстрація яких проведена 08.06.2007 на підставі договору іпотеки від 08.06.2007, зареєстрованого за № 1096приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С.; скасувати обтяження за реєстраційним номером № 5104402 по типу: «заборона на нерухоме майно», а саме - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна № 5623752), відомості про обтяження якої внесено на підставі договору іпотеки від 08.06.2007 року, зареєстрованого за № 1096 та посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2021 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2022 року справу було прийнято до свого провадження суддею Бойчуком П.Ю.та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

05.11.2021 року ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» було подано відзив на пред`явлений позов, за змістом якого відповідач позовні вимоги не визнає. Аргументуючи заперечення проти заявлених позовних вимог, відповідач вказує, що якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором, і відповідно, не може вважатись підставою для припинення іпотеки.

З огляду на відсутність підстав для визнання іпотеки припиненою, відсутні підстави й для скасування записів про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином відповідач вважає, що в задоволені даного позову слід відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.04.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1489, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2004 року № 3504135, копії яких долучені до матеріалів справи, позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

08.06.2007 року між позивачем, як позичальником, та ВАТ КБ «Надра», як кредитором, було укладено Договір кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516, за умовами якого, банк надав ОСОБА_1 , як позичальнику, кредит у розмірі 25 000 доларів США терміном на 120 місяців. Строк дії укладеного договору було погоджено між сторонами та визначено з 08.06.2007 року по 08.06.2017 року.

Крім цього, 08.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра», як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, в забезпечення виконання зобов`язань позивача за Договором кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 року, було укладено договір іпотеки, предметом якого стала трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Вказаний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С. 08.06.2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 1096.

На підставі укладеного договору іпотеки, 08.06.2007 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про іпотеку № 37379619 та запис № 5104402 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно зазначеної квартири.

17.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» (правонаступник ВАТ «КБ «Надра») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днірофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_1_2 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Днірофінансгруп» набуло права вимоги до позивача за Договором кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 року та Договором іпотеки від 08.06.2007 року.

17.07.2020 року між ТОВ «ФК «Днірофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» було укладено Договір № GL48N718070_1_2-N про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги до позивача за Договором кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 року та Договором іпотеки від 08.06.2007 року.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 11.2. Розділу 11 Договору кредитної лінії № 6М/2007/840-МКЛ/516 від 08.06.2007 року, сторонами було погоджено, що вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст. 526, 599 ЦК України, суд доходить висновку, що зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких, зокрема, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її та з інших підстав, передбачених цим Законом.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України.

Суд критично оцінює позицію позивача про те, що строк виконання основного зобов`язання, право вимоги за яким був забезпечений іпотекою, припинився в силу прямої вказівки закону, а саме 08.06.2017 року, про що сторонами було обумовлено у змісті самого Договору кредитної лінії № 6М/2007/840- МКЛ/516 від 08.06.2007 року, адже, за дійсних обставин справи, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що і було погоджено сторонами у п. 11.2. Розділу 11 Договору кредитної лінії № 6М/2007/840- МКЛ/516 від 08.06.2007 року.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що основне зобов`язання боржник не виконала, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання припиненим договору іпотеки.

Крім цього, суд окремо звертає увагу на те, що закінчення строку дії кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, оскільки ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ст. 593 ЦК України такої підстави для припинення іпотеки не передбачено.

Позивач стверджує про те, що відповідач, який одночасно був наділений статусом кредитора та іпотекодержателя, будь-яких вимог до позичальника ОСОБА_1 щодо неналежного виконання останньою умов укладеного між ними Договору кредитної лінії в період строку дії такого договору, а також і протягом встановленого трьохрічного строку позовної давності не ставив, а тому позивач вказує про презюмування відсутності будь-яких порушень в частині належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань.

Таке твердження позивача є голослівним з наступних підстав.

Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», згідно з приписами ЦК України, мають різний зміст.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 ст. 631 ЦК України), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Крім того, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Аналіз вказаних правових норм, дає підстави для суду дійти висновків, що за змістом ст. 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (ч. 3 ст. 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Крім цього, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (ч. 1 ст. 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Нормами ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання або закінчення договору не передбачено.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки. Крім того, сплив строку позовної давності не припиняє невиконане зобов`язання та договір іпотеки, яким таке зобов`язання забезпечене, не припиняє суб`єктивне право кредитора на одержання від боржника виконання зобов`язання без використання судового примусу, зокрема у позасудовому порядку, визначеному сторонами в іпотечному договорі.

Припинення дії кредитного договору не є підставою для припинення зобов`язань, які виникли під час його дії і виконання яких було забезпечено іпотекою.

Оскільки решта позовних вимог є похідними від вимоги про припинення іпотеки, в задоволенні якої суд відмовляє, то решта позовних вимог до задоволення також не підлягає.

Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосувавши норми матеріального права, прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені за ним судові витрати по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук Валентини Степанівни, про визнання іпотеки припиненою, припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про іпотеку та скасування обтяження відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК