Справа № 459/2617/22
Провадження № 2/459/417/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугівлля» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В :

03.10.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 55 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні обов`язків внаслідок професійного захворювання. На обгрунтування позову послався на те, що 10.01.1994 року був прийнятий на шахту «Червоноградська» виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» підземним електрослюсарем по третьому розряду з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики. 06.05.1994 року був звільнений на підставі п.2 ст.36 КЗпП у зв`язку з закінченням виробничої практики. 01.04.2001 року ДВАТ Шахту «Червооградська» перейменовано у ДВАТ Шахту «Бендюзька». Зазначив, що 05.08.1996 року його було прийнято підземним електрослюсарем 4-го розряду з повним робочим днем. 15.11.1996 року переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті. 17.10.1997 року переведений підземним заступником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті. 01.06.1998 року переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті. 08.02.1999 року звільнений по ст.. 38 КЗпП України. 12.02.1999 року прийнятий на шахту ДВАТ «Лісова» ВАТ ДХК «Львіввугілля» підземним заступником начальника дільниці профілактичних робіт по ТБ з повним робочим днем під землею. 01.03.2001 року переведений підземним гірничим майстром дільниці ВіТБ з повним робочим днем під землею. 21 08.2001 року звільнений по ст. 38 КЗпП України. 13.11.2001 року прийнятий на ДВАТ Шахта «Лісова» ВАТ ДХК «Львіввугілля» електрослюсарем підземним 4 розряду, з повним робочим днем під землею. 08.02.2002 року звільнений по ст. 38 КЗпП України. 19.02.2002 прийнятий на ДВАТ Шахта «Відродження» ДХК «Львіввугілля» підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті. 15.03.2002 року переведений підземним електрослюсарем 4-го розряду з повним робочим днем в шахті. 01.10.2011 року переведений підземним електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем під землею. 04.07.2012 року звільнений по п. 2 ст. 40 КЗпП України внаслідок невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я з виплатою місячної вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку і одноразової в розмірі 2-х середніх заробітків. Зазначив, що у зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого неодноразово звертався за медичною допомогою. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено професійне захворювання внаслідок роботи в шкідливих умовах у вугільній промисловості на підприємствах ДП «Львіввугілля», саме хронічна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІст., пневмосклероз, емфізема легень ДН І-ІІ ст.Ступінь втрати професійної працездатності становить 55 %. Внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, став інвалідом, з`явився кашель, змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан здоров`я став незадовільний, порушено всі нормальні умови його життя, змушений докладати додаткових зусиль для організації .

Ухвалою суду від 04.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

20.10.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що вини шахти в тому, що позивач отримав професійне захворювання немає. При влаштуванні на роботу ОСОБА_1 з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці на шахті, наявністю на робочих місцях небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та правилами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах був ознайомлений та згідний. В зв`язку з такими умовами праці позивач отримував заробітну плату у підвищеному розмірі, додаткову відпустку, мав право на пенсію на пільгових умовах за віком а також на ряд соціальних послуг та виплат. Вказав, що факт спричинення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, підтверджений висновком МСЕК та моральні страждання є недоведеними.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у розмірі 25000 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, вказаних у відзиві. Просив відмовити задоволенні позву.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з трудовою книжкою позивача останній у період з 10.01.1994 року по 06.05.1994 року перебував у трудових відносинах з шахтою «Червоноградська», яка в подальшому була перейменована на ДВАТ «Бендюзька». У період з 05.08.1996 року по 08.02.1999 рік перебував у трудових відносинах з ДВАТ Шахта «Відродження» ВАТ ДХК «Львіввугілля». Починаючи з 12.02.1999 року по 21.08.2021 року а також з 13.11.2001 року по 08.02.2002 року перебував у трудових відносинах з ДВАТ Шахта «Лісова» ВАТ ДХК «Львіввугілля» . 19.02.2022 року прийнятий на ДВАТ Шахта «Відродження» ДХК «Львіввугілля», 04.07.2012 року звільнений з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.07.2012 року професійне захворювання у ОСОБА_1 , а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія (М 54.1), хронічний бронхіт ІІст. (J42), пневмосклероз (J 60), емфізема легень ДН І-ІІ ст.. (J 43) виникло на протязі стажу роботи у шкідливих умовах праці (важкої фізичної праці, при запиленості повітряна робочих місцях, несприятливих параметрах мікроклімату та шуму від технологічного обладнання)на підприємствах ДП «Львіввугілля».

Згідно з випискою із акту огляду МСЕК №1 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги від 08.08.2012 року серії 10ААА №015891 позивачу вперше встановлено III групу інвалідності профзахворювання та 55% втрати працездатності.

Відповідно до довідки від 07.06.2022 року серії 12ААА № 108147 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги позивачу безтерміново встановлено III групу інвалідності профзахворювання та 55% втрати працездатності.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 609449 від 07.06.2022 року ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця в умовах дії пилу, токсичних та подразнюючих речовин.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою в період з 21.01.2022 року по 28.09.2022 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків (ст.173 КЗпП України).

Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві вперше було передбачено Законом України «Про охорону праці», який введено в дію 24.11.1992 року (згідно Постанови Верховної Ради України від 14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з 01.07.1993 року (далі Правила).

Згідно з абзацом 5 пункту 4, пункту 11 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така. Моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; ( Пункт 11 доповнено абзацом третім згідно з Постановою КМ N 492 ( 492-94-п ) від 18.07.94) рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. ( Абзац пункту 11 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1100 ( 1100-97-п ) від 03.10.97)

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, а отже, про право позивача на її відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров`я, настання у зв`язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної у сумі 25000,00 грн.

Доводи представника відповідача про те, що позивач при прийомі на роботу знав про шкідливі та небезпечні умови праці, а тому вини у заподіянні шкоди відповідача немає є необґрунтованими, так як, згаданими вище нормами передбачено право особи на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на безпечні і здорові умови праці. Обовязок забезпечити реалізацію вказаних прав покладний на державу та працедавця. Тому незабезпечення таких прав позивача відповідачем, незалежно від того чи йому було відомо про можливі негативні наслідки його роботи не свідчить про відсутність вини відповідача у незабезпеченні належних та безпечних умов праці і, як наслідок, спричинення шкоди позивачу.

Що стосується тверджень представника відповідача про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди належними доказами, зокрема, і медичним висновком МСЕК, суд вважає такі безпідставними, оскільки ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Крім цього, пояснення представника відповідача відносно отримання позивачем заробітної плати у підвищеному розмірі, додаткової відпустки, виплат у зв`язку із роботою на шахтах та отриманням професійних захворювань не спростовує факту заподіяння позивачу моральної шкоди та необхідність її відшкодування.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь ОСОБА_1 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь держави 992,40 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ДП «Львіввугівлля» (, вул. Б.Хмельницького, 26, м.Сокаль, Львівська обл.)

Повне судове рішення складено 06.02.2023 року.

Суддя: В. В. Грабовський