Справа № 946/7691/19
Провадження № 2/946/1340/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Лупу О.С.,

представника позивача Кобак Р.І., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (далі КП «Житсервіс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м. та не користується пільгами по оплаті комунальних послуг. Будинок знаходиться на обслуговуванні КП «Житсервіс». Відповідач зобов`язаний щомісячно вносити оплату за обслуговування та утримання будівлі та приналежної до неї території. Але оплата відповідачем протягом тривалого часу не проводилася, в зв`язку з чим, станом на 01.10.2019 року заборгованість складає 4573,33 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

В судовому засіданні представник КП «Житсервіс» вимоги позовної заяви підтримав повному обсязі та наполягав на її задоволенні. Зазначивши, що відповідач не має пільг з оплати послуг за обслуговування та утримання будівлі та приналежної до неї території.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та просив відмовити у позові. За обставинами справи пояснив, що він має пільги на оплату комунальних послуг в розмірі 50% у зв`язку з тим, що він являється пенсіонером МВС України, крім цього позивач неналежним чином надає свої послуги.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно даних по абоненту, на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 , згідно якого квартира площею 50,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , забезпечується послугами з утримання будинків і прибудинкових територій. Будинок знаходиться на обслуговуванні КП «Житсервіс».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Житсервіс» є виконавцем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. У порушення ст.ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» протягом тривалого часу відповідач не сплачував КП «Житсервіс» кошти за надані послуги в повному обсязі, що відображено в розрахунку заборгованості (а.с.4).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.64 ЖК України наймач та члени його родини повинні оплачувати отримані комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за №1875-ІУ від 24.06.2004 року з наступними змінами, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд, (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Позивач у справі надає відповідачу послуги з утримання будинку, в якому знаходиться квартира відповідача та послуги з утримання прибудинкової території, на якій розташований цей будинок.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг відносяться: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення. газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів. В той же час, послуги з утримання будинку та прибудинкової території не належать до комунальних послуг.

Тобто, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги не є тотожними.

Відповідно до цього, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не є комунальними і відносяться до іншого виду послуг за своїм функціональним призначенням.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII), працівникам міліції та членам їх сімей надається 50 % знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління МВС України в Одеській області №93/1196 від 23.07.2013 року, встановлено, що ОСОБА_1 має право відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року за №565-ХІІ на 50 % знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Порядок надання такої пільги встановлений Порядком надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, працівникам міліції, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, податкової міліції, затвердженого Постановою КМУ від 31.03.2003 р. №426, з наступними змінами.

Відповідно до вказаного Порядку пільги, компенсації та гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами

Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи. Видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок та в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ.

Згідно Порядку для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирну плату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк, за який здійснюється відшкодування (щомісяця або раз на квартал), а також довідку про склад сім`ї (раз на рік).

Таким чином, станом з 01.01.2008 року КП «Житсервіс» не є належним органом, який надає пільги за комунальні послуги.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII частини шосту та сьому статті 22 Закону №565-XII викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VІІІ) внесені зміни в Закон №565-XII і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону, Кабінетом Міністрів України 4 червня 2015 року прийнято постанову №389, яка набрала чинності 1 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом №565-XII.

З 7 листопада 2015 року у зв`язку з набуттям чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) втратив чинність Закон №565-XII, відповідно до статті 22 якого відповідач мав право на 50 % знижку по сплаті за користування житлом, комунальними послугами, та паливом.

Абзацами 2 та 3 підпункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, Закон №580-VIII не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, не тільки для колишніх міліціонерів, але і для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон №580-VIII, то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з листопада 2015 року відповідач втратив право на нарахування пільг на житлово-комунальні послуги.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 20 лютого 2018 року у справі №484/655/16-а, від 17 квітня 2018 року у справі №243/4524/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №183/7517/15 (2-а/183/13/16), від 20 березня 2019 року у справі №367/6940/16-а та від 15 травня 2019 року у справі №159/1783/16-а.

Позивач КП «Житсервіс» надав розрахунок заборгованості відповідача за період з 01 січня 2008 року по 01 жовтня 2019 року, який підтверджений відповідними документами. Згідно розрахунку заборгованість складає: 4573,33 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач періодично сплачував заборгованість з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання боргу (ч. 1 ст. 264 ЦК України).

Таким чином, суд не вирішував питання про застосування строків позовної давності.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України Про житлово-комунальні послуги у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Відповідачем не було надано відповідного акта претензії на підтвердження невиконання позивачем своїх обов`язків.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов КП «Житсервіс» і стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованості з оплати послуг з утримання будинку і прибудинкової території за період з 01 січня 2008 року по 01 жовтня 2019 рокуу розмірі 4 573,33 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.141 ЦПК України та відносить до них витрати на оплату судового збору в сумі 1921 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.526 ЦК України, ст.64 ЖК України, ст.1,5,7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.11-13,76-81,141,258,259,263-265,268,279,280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21009324, місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Болградська, 98) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_2 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_2 ) на користь комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21009324, місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Болградська, 98) заборгованість з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в сумі 4573 грн. 33 коп. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят три гривні тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_2 ) на користь комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21009324, місцезнаходження: 68600, Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Болградська, 98)витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2023 року.

Суддя: О.Я.Присакар