У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у забезпеченні позову

12 січня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Костюк В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

09.01.2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накаладення арешту на квартиру загальною площею 61,2 кв.м., житлова площа 26,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), квартиру загальною площею 61,10 кв.м., житлова площа 44,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32423862), квартиру загальною площею 29,6 кв.м., житлова площа 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3832375), нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), які належить відповідачу на праві власності.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу квартири від 10 червня 2011 року ( АДРЕСА_5 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М.

10 червня 2011 року в якості оплати за купівлю квартири ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 438 900,00 гривень. На підтвердження цього та в якості гарантій ОСОБА_2 складено та власноруч підписано розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 гроші за продану квартиру в повному обсязі.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 10.06.2011 року, скасування реєстрації права власності на квартиру, внесення запису про реєстрацію обтяження та заборону відчуження об`єктів нерухомого майна задоволено.

Рішення суду набрало законної сили, квартира витребувана з володіння ОСОБА_1 , а сама вона позбавлена права власності на нерухоме майно.

ОСОБА_1 придбала квартиру на підставі договору, який за судовим рішенням було визнано недійсним, квартиру було витребувано із володіння, а відтак на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, що були отримані відповідачем при укладенні договору купівлі-продажу, а саме 452 996 гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем не змогли у позасудовому порядку дійти згоди, відповідач перестала виходити на зв`язок, змінила номер мобільного телефону та уникає зустрічі з позивачем та його представниками. Наразі з огляду на поведінку відповідача існують підстави вважати, що остання має намір ухилитися від виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення судом позову, що призведе до порушення прав позивача, в зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на квартиру загальною площею 61,2 кв.м., житлова площа 26,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), квартиру загальною площею 61,10 кв.м., житлова площа 44,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32423862), квартиру загальною площею 29,6 кв.м., житлова площа 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3832375), нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), які належить відповідачу на праві власності.

Крім того, в обґрунтування підстав для забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач не повернув грошові кошти в добровільному порядку.

Однак, неврегулювання спору в добровільному порядку та нездійснення дій відповідачем щодо повернення грошових коштів, не є безумовною підставою для забезпечення позову.

Суд вважає, що позивачем не доведена відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Позивачем не наведено обставин, що свідчать про існування перешкод в подальшому для виконання рішення суду або неможливість його виконання.

Заявником не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, передчасною, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники судового розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя А.О. Митрофанова