Справа № 462/3564/19
УХВАЛА

30 січня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у м. Львові заяву начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин Анни (заінтересовані особи: Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», ОСОБА_1 ) про заміну боржника у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в:

Начальник Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) подала до суду заяву / а.с.93-95/, в якій просить замінити боржника ДП «Львівські авіалінії» на його правонаступника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року у справі № 462/3564/19. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року було ухвалено стягнути з ДП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 квітня 2014 року по 31 травня 2019 року в розмірі 304475 грн. Зазначає, що в Залізничному ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває зведене виконавче провадження АСВП №56062872, до складу якого входить 24 виконавчих проваджень на загальну суму 6819873,03 грн. про стягнення з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь держави та фізичних осіб заборгованості по заробітній платі, зокрема виконавче провадження №60451745 з виконання виконавчого листа №462/3564/19 від 16 жовтня 2019 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ДП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 304475 грн. середнього заробітку. 07 листопада 2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 07 листопада 2019 року державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Наказом Міністерства інфраструктури України №562 від 19 липня 2019 року «Про деякі питання державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» відмінено ліквідацію та прийнято рішення про реорганізацію ДАП «Львівські авіалінії» шляхом приєднання до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького». Зазначеним наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» визнано правонаступником реорганізованого ДАП «Львівські авіалінії». Рішення суду боржником не виконується. На вимогу державного виконавця від 09 квітня 2021 року головою комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» надано відповідь проте, що господарська діяльність підприємства припинена, з 2011 в ДАП «Львівські авіалінії» відсутні як готівкові так і безготівкові кошти у гривнях та іноземній валюті, а також будь-які інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби, цінні папери у депозитарних установах). У фінансових установах закрито усі рахунки ДАП «Львівські авіалінії». За боржником зареєстровано рухоме та нерухоме майно, однак слід зазначити, що відповіднодо п.3 Розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-ІХ забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ДАП «Львівські авіалінії» () внесено до відповідного переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. У зв`язку із наведеним вище, вчинення виконавчих дій стосовно ДАП «Львівські авіалінії» забороняється законом. Таким чином, заява про заміну сторони виконавчого провадження спрямована на виконання рішення суду стороною, що є процесуальним правонаступником.В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

30 січня 2023 року генеральний директор ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» подала до суду письмові заперечення на подання / а.с.146-153/, в яких зазначила, що в даній справі №462/3564/19 передавальний акт не підписувався, майно правонаступнику не передавалося, станом на день розгляду справи первісний боржник не позбавлений права задовольнити вимоги будь-кого із своїх кредиторів, тому ДАП «Львівські авіалінії» не вибув в межах даного виконавчого провадження та не позбавлений як правоздатності так і дієздатності. Вважає, що перехід до правонаступника усіх прав та обов`язків правопопередника з моменту прийняття рішення органом управління про реорганізацію без передачі останньому за передавальним актом усіх активів є дискримінаційним по відношенню до правонаступника, адже за таких умов правонаступник буде нести тягар відповідальності перед кредиторами правопопередника без отримання усіх актвів (майна) правопопередника, що в умовах господарської самостійності правонаступника є несправедливим. Звертає увагу, що при задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №462/3564/19 стягувачу буде надано привілейоване становище, адже примусове виконання цього виконавчого листа буде виконано поза черговістю, встановленою ст. 46 Законом України «Про виконавче провадження», чим буде порушено права інших стягувачів у зведеному виконавчому провадженні №56062872, а тому, просить у задоволені заяви відмовити.

Начальник Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явилась, однак 01 грудня 2022 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

Суд ухвалив розглядати заяву без участі представника ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», ДАП «Львівські авіалінії», ОСОБА_1 , які будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, проте, їх неявка не перешкоджає розгляду подання про заміну сторони у виконавчому проваджені.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2,5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року у справі № 462/3564/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ухвалено: позов задовольнити; стягнути з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 квітня 2014 року по 31 травня 2019 року в розмірі 304475 (триста чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень; стягнути з Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. /а.с.45-46/.

Відповідно до заяви від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 18 жовтня 2019 року отримала виконавчий лист /а.с.51/

07 листопада 2019 року заступником начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Антощуком Б.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60451745 /а.с.97/.

Згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 19 липня 2019 року «Про деякі питання Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» Державне підприємство «Львівські авіалінії» реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».

Відповідно до п. 7 даного наказу Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» визнано правонаступником реорганізованого ДАП «Львівські авіалінії».

У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, головою комісії з реорганізації ДАП «Львівські авіалінії» надано відповідь про те, що господарська діяльність підприємства припинена, з 2011 в ДАП «Львівські авіалінії» відсутні як готівкові так і безготівкові кошти у гривнях та іноземній валюті, а також будь-які інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби, цінні папери у депозитарних установах), у фінансових установах закрито усі рахунки ДАП «Львівські авіалінії», що підтверджується копією долученої відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи за боржником зареєстровано рухоме та нерухоме майно, однак відповідно до п.3 Розділу III Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" №145-ІХ забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ДАП «Львівські авіалінії» () внесено до відповідного переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, а тому у зв`язку із наведеним вище, вчинення виконавчих дій стосовно ДАП «Львівські авіалінії» () забороняється законом.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює другу сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно зі ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Виходячи з наведених положень ст.107 ЦК України, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ДАП «Львівські авіалінії» () не є припиненим.

Момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта, і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру.

Із заяви вбачається, що Міністерством інфраструктури України реорганізовано ДАП «Львівські авіалінії» шляхом приєднання до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького`та цим же наказом визнано ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» правонаступником ДАП «Львівські авіалінії».

Таким чином, оскільки ДАП «Львівські авіалінії» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», таке не веде господарської діяльності, не володіє та не розпоряджається жодними коштами, ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» визнано правонаступником реорганізованого ДАП «Львівські авіалінії», а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у ст. 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №296/443/16-ц.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

«Право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме:справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права,державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY v. UKRAINE, № 29979/04,§ 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

Протягом періоду, що розглядається, стягненню присуджених виплат перешкоджали скоріше законодавчі заходи, ніж неправомірна поведінка ДВС. З цього приводу Суд нагадує свою усталену практику, відповідно до якої позов про відшкодування шкоди до ДВС не може вважатися ефективним засобом правового захисту, якщо затримка виконання судових рішень виникла з причин, що виходять за межі повноважень ДВС(SOLOVYEVA v. UKRAINE, № 32547/03,§ 17, ЄСПЛ, від13 грудня 2005 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що «держава є відповідальною за борги державного підприємства, не дивлячись на те, що підприємство є окремою юридичною особою.Таким чином, держава є відповідальною за невиплату заявнику сум, присуджених йому рішеннями, що винесені проти такого підприємства.Суд вважає, що Уряд не продемонстрував, щопідприємство мало достатню інституційну та операційну незалежність від держави, щоб звільнити державу від відповідальності за Конвенцією за дії чи бездіяльність цього підприємства. Таким чином,Суд вирішує, що держава є відповідальною за борги такого підприємства, як наведено у цій справі(див., наприклад, рішення у справі Garkusha v. Ukraine, заява № 4629/03, пункт 25, рішення від 13 грудня 2005 року; рішення у справі Martynov v. Ukraine) заява № 36202/03, пункт 23, рішення від 14 грудня 2006 року; та рішення у справі Solovyev v. Ukraine, пункт 20). Суд зауважує, що рішення суду від 4 листопада 2003 року та від 2 червня 2006 рокузалишалися невиконаними близько 4 років і 8 місяців та 2 років і 1 місяця відповідно.Суд нагадує, що він вже встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, які стосувалися аналогічних питань (див., наприклад, рішення у справі Garkusha, згадане вище, пп. 24-25, рішення у справі Mykhaylenky and Others, згадане вище, п. 55, та рішення у справі Voytenko, згадане вище, пп. 39-43). Розглянувши всі подані матеріали, Суд вирішує, що Уряд не надав жодного переконливого факту чи аргументу який дозволив би Суду дійти іншого висновку у цій справі. Таким чином, у цій справі має місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції»(STANKOVSKAYA v. UKRAINE, № 20984/04, § 25 - 30, ЄСПЛ, від 11 грудня 2008 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) вказано, що «при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво.Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. …Отже, уже з дня державної реєстрації АТ «Укрзалізниця» мало право здійснювати будь-які види господарської діяльності, які потребували ліцензій чи дозволів, на підставі ліцензій та інших дозвільних документів, отриманих підприємствами залізничної галузі, які знаходилися в процедурі припинення, включаючи ДП «Донецька залізниця».З огляду на викладене вище висновки судів попередніх інстанцій про те, що відсутність в ЄДР запису про припинення ДП «Донецька залізниця» свідчить про те, що правонаступництво не відбулося, є помилковими....Державна реєстрація рішення про припинення ДП «Донецька залізниця» була здійснена 25 листопада 2014 року. Таким чином, на момент звернення до суду ДП «Донецька залізниця» знаходилася в процедурі припинення більш як два роки, а на момент розгляду цієї справи судом касаційної інстанції більше п`яти років.Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи,то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі №922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

Згідно з ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Враховуючи надані документи та вимоги чинного законодавства України, а також те, що внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий, тривалий період не складення передавального акта призводить до порушення прав кредиторів та принципу обов`язковості виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що заява начальника Залізничного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про заміну сторони виконавчого провадження є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 260, 261, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Стасишин Анни (заінтересовані особи: Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького, Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії», ОСОБА_1 ) про заміну боржника у виконавчому провадженні задовольнити.

Замінити боржника Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» () на його правонаступника Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького у виконавчому провадженні №60451745 з примусового виконання виконавчого листа №462/3564/19, виданого 16 жовтня 2019 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ДП «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 304475 грн. середнього заробітку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Боржник: Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького(; адреса: м. Львів, вул.Любінська, 168).

Суддя:

Оригінал ухвали.