ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Черкаси

Справа № 699/1333/22
Провадження № 22-ц/821/53/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заступник начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г.

розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г. на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2022 уВП№49788212,-

в с т а н о в и в :

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку цивільного судочинства надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г «на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2022 уВП№49788212..».

З позову вбачається, що Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 02.11.2015 було ухвалено рішення у судовій справі № 699/395/15-ц. Указаним рішенням зобов`язано Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаської області відповідно до вимог ч.1ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянути заяву ОСОБА_1 про надання нового свідоцтва на його ім`я про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12.03.2009, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та договору купівлі продажу майнового паю від 06.07.2009, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На підставі виконавчого листа, виданого Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 18.11.2015 у справі № 699/395/15-ц, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювалося виконавче провадження № 49788212.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г. від14.10.2022 виконавче провадження № 49788212 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач ОСОБА_1 , не вказуючи в позові у чому саме полягає порушення, невизнання чи оспорення його законних прав, інтересів чи свобод, ставить на розгляд суду вимоги про скасування постанови про закінчення вищевказаного виконавчого провадження від 14.10.2022 у ВП № 49788212, а також просить суд зобов`язати Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 18.11.2015 у справі № 699/395/15-ц.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2022 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г «на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2022 уВП№49788212..» - відмовлено.

Роз`яснено позивачу, що спір підлягає вирішенню шляхом подання стягувачем скарги в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Не погоджуючись з вищевказаним судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що ухвала прийнята всупереч нормам права. Вказує, що його право на володіння майном до цього часу не відновлено, свідоцтво про право власності на майновий пай часткою 5,3% Корсунь-Шевченківською міською радою не видано, державною виконавчою службою рішення суду не виконано.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд 1 інстанції виходив з того, що як вбачається з позовної заяви, спір виник у зв`язку з незгодою позивача з постановою уповноваженої особи, ухваленою на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав саме як сторона виконавчого провадження. При цьому між учасниками справи не виникло цивільно-правового спору, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, а постало питання виключно щодо правомірності дій та рішень уповноваженої особи під час виконання судового рішення.

У даному випадку позивач ОСОБА_1 має статус стягувача у виконавчому провадженні № 49788212 в межах судової справи № 699/395/15-ц. Стягувач, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з рішенням (постановою) уповноваженої особи, ухваленою під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов «на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2022 у ВП№49788212..», оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. З огляду на викладене, суд 1 інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 758/8416/15-ц (провадження № 61-35св18) зазначено, що скарги на дії (бездіяльність), рішення державних виконавців (приватних виконавців) мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за належним виконанням судових рішень. Здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження в цивільному судочинстві, що є відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням судових рішень полягає, насамперед, у реалізації основних завдань судочинства при здійсненні судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення спору і набрання судовим рішенням законної сили суд здійснює контроль за його виконанням, а також захист прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 02.11.2015 було ухвалено рішення у судовій справі № 699/395/15-ц.

На підставі виконавчого листа, виданого Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області 18.11.2015 у справі № 699/395/15-ц, відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювалося виконавче провадження № 49788212.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г. від14.10.2022 виконавче провадження № 49788212 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази та прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачу необхідно відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та роз`яснити позивачу на виконання приписів ч.5 ст. 186 ЦПК України що він не позбавлений права звернутися до суду зі скаргою на дії/чи рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який обґрунтовано їх спростував.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.Г. на постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.10.2022 уВП№49788212, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко