Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6570/21 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/6570/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2022 року, яке ухвалено під головуванням судд і ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь, завданий матеріальний збиток у розмірі 201 309,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

На обґрунтування позову зазначає, що 10 січня 2021 року о 14 год. 30 хв. відповідач, на 229 км автодороги КиївЧоп, керуючи автомобілем Chery Easter, державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи розворот не надав перевагу в русі автомобілю Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку, який в свою чергу відкинуло, та відбулось зіткнення з припаркованим автомобілем Лінкольн, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача. Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року у справі №296/418/21.

Відповідно до полісу АР/0299191 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність водія автомобіля Chery Easter, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в страховій компанії Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі ТзДВ «МСК»). У встановлені законом строки позивач звернулась до вказаної страхової компанії із заявами щодо страхового відшкодування та повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Страховою компанією було визнано дану ДТП страховою подією та погоджено суму відшкодування шкоди здоров`я у розмірі 1 494,26 грн. Станом на дату подачі позовної заяви жодних виплат від страхової компанії позивач не отримувала, окрім того стало відомо, що вказане товариство перебуває в стані припинення. Отже, відшкодувати заподіяні збитки має безпосередньо винуватець події ОСОБА_2 .

Загальна вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 становить 127 059,41 грн, що підтверджується складеним звітом про завдані збитки автомобілю на суму 122 565,15 грн, квитанцією про оплату за його складання на суму 3000 грн. Додаткові витрати у вигляді оренди іншого автомобіля, які змушена нести ОСОБА_1 внаслідок ремонту автомобіля, складають 74 250,00 грн.

Також позивачу вказаною ДТП було завдано моральної шкоди, яка полягає у значних душевних хвилюваннях внаслідок погіршення взаємовідносин з оточуючими, тимчасовому розладі здоров`я. Окрім того, під час ДТП в автомобілі позивача перебував її син ОСОБА_6 , якому завдано психологічної травми вказаною подією, а тому розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в сумі 25000,00 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 6 000,00 гривень. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у встановлені законодавством строки та порядок звернулася до ТзДВ «МСК» із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Однак на час звернення до суду, будь яких виплат від відповідача чи третьої особи вона не отримувала.

Судом першої інстанції не розглядалася по суті обґрунтованість заявленої позивачем суми на відшкодування завданих збитків, яка розрахована експертом у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складеного експертом 04 червня 2021 року, що є порушенням норм процесуального права, оскільки судом не надано належної оцінки поданим стороною доказам. Окрім того, відмовляючи у стягненні всієї суми моральної шкоди, судом не взято до уваги ступінь отриманих фізичних та душевних страждань.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача вказує, що позивач своїм правом на звернення до суду із вимогою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування не скористалася, а безпідставно пред`явила позовні вимоги лише до відповідача. Хоч ТзДВ «МСК» перебуває у стані припинення на підставі рішення засновників, це не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Звіт оцінювача ФОП « ОСОБА_7 », яка визначила розмір матеріального збитку спричиненого внаслідок ДТП, виконаний із грубим порушенням законодавства, яке регламентує роботу спеціаліста товарознавця. Також представник відповідача зазначає, що твердження позивача про проведені заходи реабілітації її здоров`я, тривалого лікування, необхідності хірургічного втручання, у зв`язку із ушкодженням обличчя, жодними належними доказами не підтверджені, а тому заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. до задоволення не підлягає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Linkoln MKT, державний номерний знак НОМЕР_3 , чорного кольору (а.с.17, т.1).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_8 є власником транспортного засобу Chery Easter, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску (а.с.74-75, т.1).

Згідно полісу №АР/0299191 від 18 квітня 2020 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chery Easter, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ТзДВ «МСК» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., здоров`ю і життю потерпілого 260 000 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Строк дії полісу з 28 квітня 2020 року по 27 квітня 2021 року (а.с.58, т.1).

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року у справі №296/418/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн (а.с.79, т.1).

Позивач ОСОБА_1 15 січня 2021 року зверталася до ТзДВ «МСК» із заявами про виплату страхового відшкодування, завданого пошкодженням автомобіля та шкоди, заподіяної здоров`ю в результаті ДТП, яка сталася 10 січня 2021 року та повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.56-57, 59, т.1).

Як вбачається із листа голови правління ТзДВ «МСК» №1819 від 26 березня 2021 року про погодження розміру страхового відшкодування, розмір страхової виплати становить 1 494,26 грн., за відсутності заперечень з визначення розміру відшкодування, направлених листом на адресу ТзДВ «МСК» розмір страхового відшкодування вважається погодженим (а.с.61, т.1).

Відповідно до відповіді МТСБУ №4-04/17370 від 17 травня 2021 року та №4-04/23975 від 06 липня 2021 року, ОСОБА_1 роз`яснено, що рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено у судовому порядку, окрім того, у випадку незгоди з прийнятим ТзДВ «МСК» рішенням, спір із страховиком може бути вирішений у судовому порядку. МТСБУ не має підстав для застосування заходів впливу до ТзДВ ««МСК», оскільки членство зазначеного страховика в МТСБУ припинено (а.с.10,52, т.1).

03 лютого 2021 року за участю представника ТзДВ «МСК» та позивача складено протокол № 24782 огляду транспортного засобу Linkoln MKT, державний номерний знак НОМЕР_3 із зазначенням переліку отриманих пошкоджень автомобіля (а.с.65, т.1).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного на замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_7 від 04 червня 2021 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ Linkoln MKT, державний номерний знак НОМЕР_3 , визначена за витратним підходом, складає 218 751,57 грн., ринкова вартість КТЗ становить 469 315, 20 грн. Загальна вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Linkoln MKT, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок аварійного пошкодження складає 122 565,15 грн. Згідно квитанції № 26556 від 04 травня 2021 року, ОСОБА_1 сплачено на користь ФОП ОСОБА_7 3 000,00 грн. за послуги щодо визначення матеріального збитку КТЗ Linkoln MKT, НОМЕР_3 (а.с11-.42, т.1)

12 січня 2021 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди транспортного засобу, а саме легкового автомобіля Lincoln Town Car, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 із строком дії до 12 січня 2022 року (а.с.47-50, т.1).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що не виплата ТзДВ «МСК» страхового відшкодування та перебування вказаної юридичної особи в стані припинення, не звільняє його від обов`язку виконати свої зобов`язання за договором страхування. Вирішуючи обґрунтованість вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, суд врахував те, що відповідач не заперечував щодо стягнення з нього такої в розмірі 5 000 грн., а також те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10 січня 2021 року, позивачка отримала ушкодження у вигляді забою лівого передпліччя, забійної рани верхньої губи, у зв`язку із цим проходила медичне обстеження, що безумовно спричинило душевні хвилювання, і вважає достатнім та співрозмірним суму відшкодування у розмірі 6 000,00 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним виходячи із наступного.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ).

Згідно з статтею 3 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пунктів 2, 3 ст. 20 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з п.1 ст.41 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ.

При цьому згідно з пунктом 7 статті 51 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій із цього виду страхування.

Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому не має значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства.

До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц.

Судом встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chery Easter, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ТзДВ «МСК» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., здоров`ю і життю потерпілого 260 000 грн., франшиза 2 600,00 грн.

Станом на час розгляду справи, виплату страхового відшкодування від ТОВ «Міжнародна страхова компанія» на підставі поданих заяв від 15 січня 2021 року позивачем не отримано. Невиплата ТзДВ «МСК» страхового відшкодування позивачу не свідчить про необхідність покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі. Окрім того, перебування страхової компанії у стані ліквідації та позбавлення її членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог ОСОБА_1 є вірним.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про стягнення додаткових витрат на оренду транспортного засобу, з огляду на недоведеність необхідності постійного пересування позивача на автомобілі та необґрунтованість підстав стягнення таких витрат із відповідача.

Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 799 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що договір оренди транспортного засобу між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 легкового автомобіля Lincoln Town Car, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , всупереч положенням ст.799 ЦК України не був нотаріально посвідчений, а тому відповідно до приписів ст.220 ЦК України є нікчемним та не може підтверджувати розмір понесених позивачем додаткових витрат.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту наявності моральної шкоди, що завдана позивачу та її сину дорожньо-транспортною пригодою, що полягала у моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих стосунків, які призвели до погіршення стану здоров`я. Розмір заподіяної моральної шкоди визначений з урахуванням вимог розумності і справедливості, враховуючи обсяг страждань позивача та відсутність у неї доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 25 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді