Справа № 209/2150/22
Провадження № 2/209/243/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді БагбаяЄ.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя.На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 27 липня 2013 року по 13 травня 2021 вони перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони 12.12.2013 року придбали за 82 220 гривень квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 49. Відповідно до вищезазначеного договору квартира є спільною сумісною власністю подружжя та складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 62,0 кв.м., житловою 37,8 кв.м., у тому числі 1-я кімната - 17,1 кв.м., 2-я кімната - 8,3 кв.м. (обладнана лоджією); 3-я кімната- 12,4 кв.м. (обладнана лоджією). ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , яка є інвалідом дитинства, захворювання дилятаційна кардіоміопатія, СН2 Act., яка потребує постійного догляду. Відповідач по справі працює приватним підприємцем в м. Новомосковську та фактично з 2019 року проживає у своєї матері ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 . На утримання доньки відповідач матеріальну допомогу надає добровільно. Позивач вважає за можливе відступити від принципу рівності часток збільшивши її частку в спірній квартирі, зважаючи на те, що з нею проживає і перебуває на її повному утриманні малолітня донька, інвалід дитинства. Ті кошти, які надає відповідач, хватає тільки на частину ліків, які необхідні для лікування доньки, фактично вона знаходиться на повному утриманні позивача. Просить суд здійснити поділ майна, а саме: визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 83220 гривень за позивачем із урахуванням інтересів дитини в розмірі 2/3 частки, а за відповідачем 1/3 частини квартири; визнати порядок користування житловим приміщення, виділивши позивачу разом з неповнолітньою дитиною в користування дві ізольовані кімнати площею 17.1 кв.м. та 8.3 кв.м., а відповідачу одну ізольовану кімнату площею 12,4 кв.м., кухню, ванну, кімнату, туалет, коридор і кладову залишити в загальному користуванні; судові витрати стягнути з відповідача

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі згідно заявлених позовних вимог та долучила додаткові пояснення, згідно яких зазначила, що щомісячно витрачає на лікування доньки в районі 7000,00 гривень. Також під час лікування доньки її стан здоров`я погіршився, що також потребує значних коштів на її лікування, на підтвердження чого долучила квитанції із обстеженнями/а.с.56-63/.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти визначення часток в розмірі, який просить позивач заперечують, просять суд визнати за сторонами розмір часток квартири по 1/2 частині, стосовно визначення порядку користування житловим приміщення заперечують в повному обсязі. Та долучили відзив на позовну заяву, згідно якого заперечують про задоволення позовних вимог про збільшення частки, які позивач обґрунтовує тим, що дитина перебуває на її повному утриманні, відповідач щомісячно надає 7 000 грн. на утримання і дитини, і квартири. Крім того позивач отримує від держави допомогу на дитину-інваліда. Посилання позивача на ч. З ст. 70 Сімейного кодексу України є недоцільним, оскільки розмір аліментів, які він добровільно сплачує, є цілком достатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування. Щодо рівності частки співвласників у праві спільної сумісної власності, вважає, що судом повинні бути враховані обставини, що до укладення шлюбу та придбання спірної квартири він 07.03.2013 року продав трикімнатну квартиру загальною площею 62,8 кв.м у м. Новомосковську Дніпропетровської області за 155504 грн., що тоді складало більше 19 тис. доларів США., після чого придбав спірну квартиру за 83220 грн. (близько 10,5 тис. доларів США). Таким чином, квартира була фактично придбана за його кошти, яких вистачило ще й на ремонт та умеблювання. Крім того, позивач умисно приховала від суду ту обставину, що вона має у власності ще одну квартиру, яку отримала на підставі договору дарування від своєї матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто ще під час перебування у шлюбі. Просять відмовити в задоволені позову.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

12.12.2013 року ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 49, що підтверджується копією договору купівлі продажу /а.с.13/ та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень /а.с.14-15/.Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надала згоду на укладення договору купівлі продажу позивачем.

Відповідно до копії технічного паспорту /а.с.16-17/ квартира АДРЕСА_1 складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 62,0 кв.м., житловою 37,8 кв.м., у тому числі 1-я кімната - 17,1 кв.м., 2-я кімната - 8,3 кв.м. (обладнана лоджією); 3-я кімната- 12,4 кв.м. (обладнана лоджією).

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2013 року по 13 травня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.4/ та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 209/645/21 /а.с.18-19/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька- ОСОБА_3 , що підтверджується копія свідоцтва про народження /а.с.5/.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 /а.с.10/ ОСОБА_3 є дитиною- інвалідом, відповідно довідки має діагноз дилятаційна кардіоміопатія СН2 Act /а.с.11/ та ОСОБА_1 є законним представником доньки та здійснює догляд за нею та отримує державну соціальну допомогу у розмірі 2127,90 гривень за період з 01.05.2018 року по 01.04.2022 року.

Також відповідно до довідки ЛКК № 655 від 15 липня 2022 року /а.с. 12/ ОСОБА_3 є інвалідом дитинства з 2016 року та потребує постійної сторонньої допомоги матері.

Згідно договору купівлі продажу квартири /а.с.47-48/ від 07 березня 2013 року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_3 , яка належала йому на праві приватної власності.

Відповідно до договору дарування квартири від 20 лютого 2020 року /а.с.49/ ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно з квитанціями про дослідження /а.с.51-61/ ОСОБА_3 здавала аналізи в медичній лабораторії та їй купувалися ліки /а.с.62-63 у зв`язку із хворобою.

Відповідно до квитанцій /а.с.71-73/ ОСОБА_1 перераховувалися грошові кошти на потреби доньки.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Згідно з ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, відповідно до вищевказаних норм закону, частка сторін в спірній квартирі є рівними і становить по 1/2 частині у кожного.

Суд не приймає посилання позивача на норми до ч.3 ст.70 СК України, згідно якої за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, оскільки відповідно до досліджених судом доказів відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання доньки, питання щодо неналежного утримання доньки у позивача не виникало до звернення до суду із позовом про визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя. Додані позивачем квитанції про лікування дитини можна віднести до категорії додаткових витрат, оскільки дані дослідження можуть мати разовий характер і витрати, понесені у зв`язку із їх проведенням не можна віднести до доказів неналежного утримання доньки.

Таким чином, потрібно визначити частки сторін кожного з подружжя у розмірі 1/2 частина квартири і встановити порядок користування майном відповідно до розміру частки, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» (пункт 16) судам роз`яснено, що в силу статті 104 ЖК УРСР суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням) може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Не може бути самостійним предметом договору найму жилого приміщення кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом.

За вимогою частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 756/9713/16-ц, при встановлення порядку користування майном, що є спільною частковою власністю, не допускається погіршення житлових умов осіб, які мають право користування цим майном.

За таких умов суд вважає, що за позовні вимоги позивача стосовно визначення порядку користування житловим приміщення не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, оскільки наявність у власності позивача іншої квартири не є підставою для припинення права користування 1/2 частини належної їй на праві власності спірної квартири та позивачу разом з неповнолітньою дитиною виділити в користування дві ізольовані кімнати площею 17.1 кв.м. та 8.3 кв.м., а відповідачу одну ізольовану кімнату площею 12,4 кв.м., кухню, ванну, кімнату, туалет, коридор і кладову залишити в загальному користуванні.

Крім того відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1447 грн. виходячи із розміру,що вказаний у висновку про вартість спірного майна на дату оцінки квартири та становить 216976,00. Виходячи із даного розрахунку вартість 1/2 частини квартири становить 10848,50 гривень. Позивач сплатила судовий збір за позовні вимоги про визнання права власності на 2/3 частину квартири і відповідно розрахунку варстіть 18080,50 гривень.

Розрахунок: 10848,50 грн.(задоволені вимоги) х 1447,00 грн. (сплачений судовий збір) : 18080,50 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 868,21 грн.

Відтак з відповідача стягненню підлягає сума судового збору в розмірі 868,21 гривень на користь позивача .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 358,364 ЦК України, ст.ст. 2,4,5,12,19,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) про визнання права власності на 2/3 частини майна, що є у спільній сумісній власності подружжя задовольнити частково.

Припинити режим спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в розмірі 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності в розмірі 1/2 частки на квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 в користування дві ізольовані кімнати площею 17.1 кв.м. та 8.3 кв.м., а ОСОБА_2 виділити в користування одну ізольовану кімнату площею 12,4 кв.м., кухню, ванну, кімнату, туалет, коридор і кладову залишити в загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 868,21 (вісімсот шістдесят вісім гривень двадцять одна копійка).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая