Справа № 953/668/23
н/п 4-с/953/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Юрлагіної Т.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Аршавіна І.А., -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Аршавіна І.А., в якій просить зняти арешт з майна, яке йому належить та коштів, внести зміни до державного реєстру речових прав та виключити з реєстру боржників.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя доходить такого висновку.

Розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 , а саме п.13. Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

П. 18 Постанови вказує, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права самостійно здійснювати дії, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити рішення про зняття арешту з майна (коштів), у випадках, передбачених статтею 40 Закону про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, за статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Вимоги до скарги визначені і статтею 175 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить повних відомостей щодо імені та по-батькові заявника. Окрім цього, в скарзі має бути зазначено виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак заявником не долучено до матеріалів скарги жодного доказу на підтвердження заявлених у скарзі вимог.

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Попри вищезазначене, ОСОБА_1 не зазначено державного виконавця Київського ВДВС м.Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Аршавіна І.А. та стягувача як заінтересованих осіб, а вказано, що державний виконавець є відповідачем.

Згідно ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ст. 451 ЦПК України передбачені рішення, які суд приймає за результатами розгляду скарги, тому заявнику пропонується уточнити зміст вимог скарги, конкретизувавши його з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема щодо визнання рішення, дії чи бездіяльності неправомірними.

З врахуванням викладеного, заявнику слід уточнити вимоги про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця зазначити чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність і яка саме, а також визначитися із вимогами, з якими він звернувся до суду з урахування вищенаведених роз`яснень та п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Проте в скарзі відсутні відомості щодо того, яким судом розглядалася справа, в рамках якої подано скаргу. Відтак заявнику необхідно надати чіткі відомості щодо цивільної справи в рамках якої подано скаргу.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Строк, визначений в ст. 449 ЦПК України, є процесуальним строком, порядок обчислення, перебігу якого визначається ст.ст. 122-127 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Так, в своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 30.05.2017 року Київським ВДВС м.Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження за № 54026756, постановою №54026756 накладено арешт на майно. Проте скаржник не зазначає, коли саме йому стало відомо про порушення його права. Питання щодо поновлення строку для звернення до суду зі скаргою ОСОБА_1 не порушує. Відтак у суду немає можливості встановити чи подана скарга у строк передбачений цивільним процесуальним законодавством.

У скарзі відсутнє підтвердження про те, що заявником не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України

Частиною 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Зважаючи вищенаведене, заявнику необхідно надати суду належним чином засвідчені копії доданих до скарги документів.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що дана скарга подана з порушення вимог ст. 175 ЦПК України у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Аршавіна І.А. залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В.Юрлагіна