КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/1022/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Лободі Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко Олена Олександрівна про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О.

Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

05 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про залишення поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду у зв`язку із наявним спором про право.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаргу обґрунтовано тим, що подані заяви ОСОБА_2 , а потім - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про залишення заяви ОСОБА_1 , яка вирішується в порядку окремого провадження, без розгляду є безпідставними, оскільки вони не є учасниками в даній справі №754/13777/21.

Вказує, що справа ОСОБА_1 стосується виправлення помилки, допущеної при складанні заповіту ННС026757 від 04.06.2018 року, складеному в місті Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виправити рік народження ОСОБА_1 з «1981» на «1971». Оскільки заповіт складався зі слів спадкодавця ОСОБА_5 , який є рідним дядьком заявниці та рідним братом батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .

Зазначає, що про наявність заповіту і його зміст ОСОБА_1 стало відомо лише після смерті ОСОБА_5 . Під час ознайомлення зі змістом заповіту ОСОБА_1 виявила помилку в році свого народження, що визначено у заповіті - «1981». При складанні заповіту особисті дані заявниці були надані приватному нотаріусу Дяченко О.О. зі слів заповідача, без копій документів, які зазначають особу ОСОБА_1 . Разом з заповідачем у нотаріуса була присутня ОСОБА_7 - мати ОСОБА_1 , яка може підтвердити, що написання року народження спадкоємиці «1981» містить помилку.

Враховуючи вищенаведені обставини, при складанні заповіту було допущено помилку, а саме: замість правильного «1971 року» (рік народження ОСОБА_1 відповідно до паспорта) написано неправильно «1981 року».

У зв`язку з цим у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. із заявою про виправлення помилки в її році народження, припущеної при складанні заповіту ННС026757 від 04.06.2018 року, а саме, виправити рік народження ОСОБА_1 з «1981» на «1971» (копія товарного чеку Укрпошта додається).

Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. заяву ОСОБА_1 проігнорувала, жодної відповіді не надала, а в телефонній та очній розмові відмовила вчиняти будь-які Дії.

Оскільки допущена в заповіті помилка не дає можливості заявниці реалізовувати свої права, ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до суду. Заповіт ННС026757 від 04.06.2018 року, складений в місті Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О., за адресою: м.Київ, вул. Бажова, 9, кімната 3 ніким не оспорювався.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є учасниками в справі №754/13777/21, в порядку окремого провадження, Деснянський районний суд м. Києва постановив ухвалу від 08 грудня 2022 року про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду безпідставно.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження було встановлено, що існує спір щодо права на спадкування між заявницею та спадкоємицями після смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому даний спір може бути вирішено в порядку позовного провадження шляхом звернення заявниці до суду із позовною заявою.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту, заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О.

Як убачається зі змісту вимог, ОСОБА_1 просила виправити помилку, допущену при складанні заповіту ННС026757 від 04.06.2018 року, складеному в місті Києві приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виправити рік її народження з «1981» на «1971», оскільки заповіт складався зі слів спадкодавця ОСОБА_5 , який є рідним дядьком заявниці та рідним братом батька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .

Зазначала, що про наявність заповіту і його зміст ОСОБА_1 стало відомо лише після смерті ОСОБА_5 . Під час ознайомлення зі змістом заповіту ОСОБА_1 виявила помилку в році свого народження, що визначено у заповіті - «1981». При складанні заповіту особисті дані заявниці були надані приватному нотаріусу Дяченко О.О. зі слів заповідача, без копій документів, які зазначають особу ОСОБА_1 . Разом з заповідачем у нотаріуса була присутня ОСОБА_7 - мати ОСОБА_1 , яка може підтвердити, що написання року народження спадкоємиці «1981» містить помилку.

Враховуючи вищенаведені обставини ОСОБА_1 вважала, що при складанні заповіту було допущено помилку, а саме: замість правильного «1971 року» (рік народження ОСОБА_1 відповідно до паспорта) написано неправильно «1981 року».

Можливість самостійного виправлення нотаріусом недоліків нотаріального акту передбачають Правила ведення нотаріального діловодства, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. № 3253/5.

Так, згідно з п.6.16 Правил посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, грамотно, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються його підписом і печаткою із зазначенням дати.

У разі допущення помилки у тексті нотаріального акту, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (наприклад, у свідоцтві), внесення дописок чи виправлень до тексту нотаріального акту здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставлянням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому, всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене (п. 6.13 Правил).

Керуючись статтею 8 ЦК України, при виправленні технічної або орфографічної помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії, вбачається можливим застосувати аналогію закону та керуватися порядком, встановленим для виправлення помилки у документі, що не потребує підпису особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Внести виправлення технічної або орфографічної помилки до тексту такого документа можна за заявою особи, заінтересованої у вчиненні нотаріальної дії, зареєстрованої у Журналі реєстрації вхідних документів.

У такому випадку виправлення технічної або орфографічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису та печатки на такому застереженні.

У разі, якщо допущені помилки можуть бути виправлені нотаріусом, такі виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію. Інший нотаріус не вправі усувати недоліки такого нотаріального акту.

Однак, в супереч вимогам чинного законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О. заяву ОСОБА_1 проігнорувала, жодної відповіді не надала, а в телефонній та очній розмові відмовила вчиняти будь-які Дії.

Оскільки допущена в заповіті помилка не дає можливості заявниці реалізовувати свої права, ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до суду.

Суд першої інстанції не звернув також уваги на те, що заповіт ННС026757 від 04.06.2018 року, складений в місті Києві, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О., за адресою: АДРЕСА_1 ніким не оспорювався.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є учасниками в справі №754/13777/21, в порядку окремого провадження, Деснянський районний суд м. Києва виніс ухвалу від 08 грудня 2022 року про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду - безпідставно.

В свою чергу, технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Вони не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Такої позиції дотримується Верховний суд у справі №397/1396/19.

Виправлення помилки щодо року народження заявниці ОСОБА_1 не буде суперечити волі спадкодавця ( ОСОБА_5 ), яку він висловив в заповіті, тобто це не буде втручанням в права та інтереси як заповідача, так і його спадкоємця. А неправильне зазначення року народження заявниці у заповіті порушує її права, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року про залишення заяви без розгляду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року про залишення заяви без розгляду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: