02.02.2023 Справа № 755/1326/22
Номер справи 755/1326/22
Номер провадження 2/756/919/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м.Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

за участю представника позивача - Фещенка І.С.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс - Лайн», Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок порожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката - Фещенко І.С. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 37134,96 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 20185,05 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 05 листопада 2020 року трапилося ДТП за участі транспортного засобу «Mercedes» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним в даній ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes» д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ».

Позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та виплатою страхового відшкодування. Експертами страхової компанії ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» здійснено огляд пошкоджень, складено звіт про визначення вартості відновлюваного ремонту в сумі 57320 грн., вартість матеріального збитку - 38134,96 грн., на підставі якого визначено розмір страхового відшкодування. Проте, відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не здійснив виплату страхового відшкодування.

Окрім того, з ОСОБА_1 позивач просить стягнути різницю між фактичним матеріальним збитком 57 320, 01 грн та розміром страхового відшкодування 38 134, 96 грн зменшеного на розмір франшізи - 1 000, 00 грн, тобто 20 185, 05 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

14 червня 2022 року справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 червня 2022 року справу передано судді Шролик І.С.

Ухвалою судді 16 червня 2022 року відкрито спрощене провадження та витребувано Звіт оцінки.

Від представника третьої особи Моторно (транспортне) страхове бюро України, надійшли 26 серпня 2022 року письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без участі представника.

Від відповідача ОСОБА_1 15 вересня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаючись, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля не може ставити вимогу про стягнення завданих збитків та страхового відшкодування. Також вважає, що розмір завданих збитків не перевищує розмір ліміту страхової відповідальності, тому у відповідача не виникло обов`язку зі сплати спричиненої шкоди. Також вважає, що оскільки позивач на час звернення до суду із позовом здійснив ремонтні роботи, проте доказів вартості відновлюваного ремонту не надав, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду, зі занесенням до протоколу судового засідання 21 листопада 2022 року залучено третьою особою до участі у справі власника пошкодженого майна ОСОБА_3 .

Від третьої особи ОСОБА_3 - власника пошкодженого автомобіля 12 грудня 2022 року надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також він зазначає, що сповіщений ОСОБА_4 , яка володіє автомобілем «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 на підставі виданою ним довіреністю, здійснила передоручення на ОСОБА_2 . Він не заперечує проти отримання останнім страхове відшкодування та компенсацію завданих в результаті ДТП збитків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.

Представник ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» у судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів викладених у відзиві. Окрім того зазначив, що ані його, ані його представника не викликали під час проведення огляду автомобіля, вважає розмір завданих збитків завищеним.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 листопада 2020 року трапилося ДТП за участі транспортного засобу «Mercedes» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні ДТП, яка мала місце 05 листопада 2020 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes» д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № 195740818.

05 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

30 грудня 2020 року ОСОБА_4 подала заяву до ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування.

Також на адресу ТОВ «Фінанс-Лайн» представником позивача направлено адвокатський запит 10 грудня 2021 року, з метою отримати документів.

У відповідь на адвокатський запит ТОВ «Фінанс-Лайн» 12 січня 2022 року надіслали засобами електронного зв`язку запитувану інформацію щодо страховика.

Згідно звіту № 23282 від 09 грудня 2020 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 складає 57320, 01 гривень, вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу 0,7) з урахуванням ПДВ складає 38134,96 грн.

Спір між сторонами виник з приводу невиплати ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована у відповідача, а також стягнення з винуватця ОСОБА_1 різниці між розміром завданих збитків та сумою страхового відшкодування.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Як визначено ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 6 зазначеного вище Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 , звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку та розрахунку страхового відшкодування ТДВ «Ю.ЕС.АЙ» з урахуванням розміру франшизи, передбаченої полісом в сумі 1000 грн., приходжу до висновку про наявність підстав для стягнення страхове відшкодування на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 37134,96 грн.

З огляду на те, що розмір страхового відшкодування, який визначений з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу не забезпечує компенсацію збитків завданих потерпілому, приходжу до переконання, що вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , як винуватця ДТП є обґрунтованими.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно Звіту № 23282 від 09 грудня 2020 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 складає 57 320, 01 гривень. Розмір страхового відшкодування, визначений судом складає 37134, 96 грн. Приходжу до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різниці в сумі 20185,05 грн.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо незгоди із визначеним у Звіті оцінювачу ТОВ «ЕАК Фаворит» розміру завданої шкоди, суд вважає неприйнятними.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідач клопотання щодо призначення експертизи для визначення вартості матеріальної шкоди не заявляв.

Заперечення про його відсутність при дослідженні транспортного засобу оцінювачем не має правового значення та не є підставою для визнання висновків звіту неприйнятними.

Доводи сторони відповідача ОСОБА_1 стосовно відсутності у позивача ОСОБА_2 права на звернення до суду із позовом та стягнення як страхового відшкодування так й компенсації завданих збитків, суд вважає такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Судом досліджено, що під час ДТП ОСОБА_2 керував автомобілем «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 маючи необхідні дозвільні документи.

Згідно довіреності від 23 липня 2020 року власник автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 (з правом передолручення) розпоряджатися належним йому на праві власності транспортним засобом, в тому числі й сплачувати страхові платежі та отримувати страхове відшкодування.

Суд вважає, що не має правового значення для вирішення спірного питання надана представником позивача в судовому засіданні довіреність ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 від 18 листопада 2022 року, на право керування, розпорядження від імені ОСОБА_3 транспортним засобом.

При вирішенні спірного питання про наявність у позивача права звернення до суду та отримання страхового відшкодування та збитків завданих йому в результаті ДТП, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, відповідно до якої позивач, який на достатній правовій підставі володіє майном, якому завдано шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має право на відшкодування такої шкоди, згідно частини 4 ст. 263 ЦПК України застосовує цей висновок до спірних правовідносин.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача ОСОБА_2 правових підстав для керування транспортним засобом «Daewoo Lanos» д.р.н. НОМЕР_2 , а також для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

В обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу судом досліджено договір № 06102021 від 06 жовтня 2021 року, додаткову угоду до нього, прибутковий касовий ордер від 06 жовтня 2021 року та квитанцію до нього, згідно якого ОСОБА_2 на виконання договору № 06102021 від 06 жовтня 2021 року здійснив оплату в сумі 5000 грн.

Враховуючи категорію справи, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховуючи розмір задоволених вимог, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, враховуючи розмір задоволених вимог вважаю необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача половину понесених позивачем витрат на сплату судового збору при звернені до суду в сумі 496,20 грн та понесених витрат на правову допомогу по 2500 грн, з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-89, 141,258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товаритсва з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс - Лайн», Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок порожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 37 134,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 20185,05 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2023 року.

Суддя І.С. Шролик