У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

за участю секретаря Костюк В.О.,

приватного виконавця Ляпіна Д.В.,

заінтересованих осіб:

представника боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_4 (стягувач), ОСОБА_5 про визначення частки майна в спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності, у якому просить визначити частку майна боржника - ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_6 .

Вимоги подання мотивовано тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. знаходяться два виконавчих провадження: № 65936641 з виконання виконавчого листа № 760/6758/20 від 15.06.2021 року, виданого Соломянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 1 315 265,33 грн., № 68267145 з виконання виконавчого листа № 760/6758/20 від 15.06.2021 року, виданого Соломянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 10 510 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 . Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно та/або кошти, належні боржнику на праві приватної власності, та на які можливо звернути стягнення - відсутні.

У процесі виконання рішення суду встановлено, що з 12.02.2011 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності - 26.08.2016 року, отже нерухоме майно вважається таким, що набуте за час шлюбу. Також, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відмітка про «спільну сумісну власність», що підтверджує факт перебування майна у спільній власності подружжя.

Згідно з статтею 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому, згідно зі статтею 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Виходячи з вищезазначених положень закону, приватний виконавець посилається на те, що боржнику - ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності частина квартири АДРЕСА_1 , яка була набута під час перебування у шлюбі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О.

14 грудня 2022 року представником боржника ОСОБА_3 - адвокатом Степаненко Ю.М. подано до суду пояснення-заперечення на подання приватного виконавця. Зазначає, що приватним виконавцем не доведено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, а відповідно не доведено, що у такому нерухомому майні може бути визначена частина саме за ОСОБА_3 ОСОБА_3 спільно з іншими особами не володіє квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджено даними Державного реєстру речових прав. Зазначає, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Соломянського районного суду м. Києва, а власником квартири згідно відомостей Державного реєстру речових прав є ОСОБА_7 . Просила відмовити у задоволенні подання привтного виконавця у повному обсязі.

Крім того, представником боржника ОСОБА_3 - адвокатом Степаненко Ю.М. подано до суду заяву від 14.12.2022 року про залишення подання без розгляду. Заяву мотивовано тим, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірваний рішенням Солом`янського районного суду міста Києва. Наразі в Голосіївському районному суді міста Києва перебуває справа про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові №2-591/11 від 08.06.2022 року, за наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішння судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішнням матеріального спору. Такий спір може винникати, зокрема тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності). У звязку із чим вказала, що такий спір має вирішуватись у позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішено інший спір між боржником та стягувачем.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. вимоги подання підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені у поданні, та надані докази, просив його задовольнити та визначити частку майна ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_5 , у розмірі частки.

Представник стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію приватного виконавця, просив подання задовольнити у повному обсязі.

Представник боржника ОСОБА_3 - адвокат Степаненко Ю.М. в судовому засіданні заперечувала проти подання приватного виконавця, просила відмовити у його задоволенні, зазначила, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Соломянського районного суду міста Києва, вказала, що ОСОБА_3 спільно з іншими особами не володіє спірною квартирою. Просила задовольнити заяву про залишення подання без розгляду.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином. Направила до суду заяви від 14.12.2022 року, від 19.12.2022 року, від 11.01.2023 року про розгляд подання приватного виконавця у її відсутність. Подання приватного виконавця підтримала, просила суд його задовольнити.

Суд, дослідивши подання приватного виконавця, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних, розрахунку остаточної суми пені за договором позики - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відсотки за користування позикою - 413 728 грн, інфляційні втрати - 765 541,32 грн, 3% річних - 135 996,01 грн, а всього 1 315 265,33 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10 510 грн судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 01.07.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65936641 на підставі виконавчого документу № 760/6758/20, виданого 15.06.2021 року Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 1315265,33 грн., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва було встановлено, що боржник змінив місце реєстрації на: АДРЕСА_3 .

У зв?язку з чим приватний виконавець виніс постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 29.08.2022 року, відповідно до якої було змінено адресу: АДРЕСА_4 на нову: АДРЕСА_3 .

Приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65936641 від 01.07.2021 року та постанову про відкриття виконавчого провадження № 68267145 від 21.01.2022 року. Постанови було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 56793551.

Зазначеними постановами було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постанови було надіслано сторонам виконавчого провадження засобами поштового зв`язку за адресою, вказаною у виконавчих документах.

Лист із постановою про відкриття виконавчого провадження № 65936641 було надіслано боржнику 01.07.2021 року за адресою, вказаною у виконавчому документі (ШКІ № 262).

02.08.2021 року лист з постановою було повернуто Укрпоштою у зв?язку з закінченням терміну зберігання.

Лист із постановою про відкриття виконавчого провадження № 68267145 було надіслано боржнику 21.01.2022 року за адресою, вказаною у виконавчому документі (ШКІ № 510).

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03.02.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Зазначену постанову направлено 5-м банківським та іншим фінансовим установам. Інформації про наявність коштів боржника, що знаходяться на рахунках у зазначених банківських та фінансових установах, на адресу виконавця не надходило.

29.01.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Таким чином, боржник вважається належним чином повідомлений про відкриття виконавчих проваджень, відповідно до приписів статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з листа Центрального відділу державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві від 27.07.2018 року № 3684/16.1-09, виявлено актовий запис про шлюб № 222 від 12.02.2011 р., складений на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно інформаційної довідки № 136103415 від 31.08.2018 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 725. Дата державної реєстрації права власності - 26.08.2016 року.

01.03.2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір дарування квартири, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. Також, у даному договорі вказано, що дарування квартири здійснюється за згодою чоловіка дарувальника, справжність підпису якого на заяві-згоді засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. 26.02.2019 року, за реєстровим № 380.

Постановою Верховного суду від 10.08.2022 року визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 01 березня 2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., зареєстрований в реєстрі за номером 434.

Таким чином, нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , вважається таким, що набуте за час шлюбу.

Звертаючись в суд з поданням, приватний виконавець посилається на те, що боржник у добровільному порядку не виконав судове рішення, тому просить суд визначити частку майна боржника - ОСОБА_3 у майні, а саме у квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_9 , у розмірі частки.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчимдокументом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України.

Кредиторспіввласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність- це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно зякою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановленодомовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чиннійредакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути обєктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.02.2011 року між боржником та заінтересованою особою був зареєстрований шлюб, який відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року розірвано.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 , дата державної реєстрації права власності 26.08.2016 року.

Отже, квартира за адресою: АДРЕСА_1 дійсно набута у власність ОСОБА_6 під час її перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісноївласності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в періодшлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Разом з тим, в межах розгляду даного подання вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась.

Суду не подавалось ні рішення суду в іншій справі, ні будь-які докази, які б доводили, що майно в якому визначається частка боржника, є особистим майном іншого з колишнього подружжя. За таких обставин, суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні колишнього подружжя є рівними.

Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Однак, відповідно до долученої ухвали Голосіївского районного суду міста Києва від 14.12.2022 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу повернуто позивачу, тобто наразі відсутній спір про право.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність клопотання представника боржика - адвоката Степаненко Ю.М. про залишення подання приватного виконавця без розгляду.

Суд вважає, що матеріали подання приватного виконавця містять достатньо доказів спроб ухилення боржника від виконання рішення Соломянського районного суду м. Києва від 20.07.2016 року, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_3 в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Враховуючи також розміри витрат виконавчого провадження відповідне визначення частки є спірмірним до розміру боргу і не буде надмірним втручанням у мирне володіння боржником своїм майном.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 354, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, 356, 357, 368 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_4 (стягувач), ОСОБА_5 про визначення частки майна в спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_6 , у розмірі 1/2 частини.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Степаненко Ю.М. про залишення подання без розгляду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Митрофанова