Справа № 932/5319/22
Провадження № 2/932/160/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кудрявцевої Т.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування власника свого майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування власника свого майна з чужого незаконного володіння, підготовче засідання у якій призначено на 19.01.2023 року.

16.01.2023 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Кудрявцевої Т.О. від розгляду даної цивільної справи, яка обгрунтована тим, що суд чотири рази відмовив у його клопотаннях про витребування інформації з Держреєстру майнових прав про обставини продажу квартири АДРЕСА_1 ; 28.11.2022 року він подав до суду доповнення до віндикаційного позову, просив визнати відповідача несумлінним покупцем, в ухвалі на це доповнення суддя називає його прохання про визнання ОСОБА_2 несумлінним покупцем позовом, який неналежним чином оформлено, на виправлення недоліків суду надав йому п`ять днів, вже через один день у виправленому додатку він послався на роз`яснення Верховного Суду України щодо сумлінності і знов просив суд отримати інформацію з Держреєстру майнових прав цей об`єкт позову. Заявник вказує на те, що ухвалою від 19.12.2022 року суддя відмовляє у витребуванні інформації на підставі того, що незрозуміло з якого саме Держреєстру треба інформацію витребувати і нема ніякої інформації про те, що він вживав якихось заходів про отримання інформації самостійно. Вищевикладене свідчить на думку заявника про те, що суддя Кудрявцева Т.О. ухиляється від отримання інформації з Держреєстру майнових прав, без якої неупереджений розгляд неможливий, та свідчить про те, що суддя неналаштована та всебічний, повний, обгрунтований, неупереджений розгляд його віндикаційного позову; на підставі викладеного він вимушений висловити недовіру судді Кудрявцевої Т.О. та просити про її відвід від розгляду справи № 932/5319/22.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву про відвід судді Кудрявцевої Т.О. з підстав, викладених у цій заяві, та зазначив, що даний відвід викликано тим, що судом відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування необхідної для розгляду справи інформації.

Розглянувши заяву про відвід судді, вислухавши заявника ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно до ч.8, 9, 11 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У відповідності до положень п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді від 19.05.2006 року, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, які адресовані суддям для використання, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно із оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В п.105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 14.09.2022 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про витребування власника свого майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2022 року справа передана в провадження судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою суду від 14.09.2022 року задоволена заява позивача про звільнення його від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Ухвалою від 20.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та визначено про проведення підготовчого засідання.

28.11.2022 року до суду позивач надав Додаток до віндикаційного позову, яким він, як зазначив в підготовчому засіданні, доповнив свої позовні вимоги, викладені в позовній заяві

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2022 року Додаток до віндикаційного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування власника свого майна з чужого незаконного володіння, залишено без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення його недоліків, який відраховувати з моменту отримання копії повного тексту даної ухвали.

Як зазначено в ухвалі, підставою для залишення без руху Додатку до віндикаційного позову стало те, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 майно, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1996 року, укладеного на виконання біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі «Єкатеринославська» 27.09.1996 року за № 529-Н, а саме 52/100 квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ; у наданому ж суду 28.11.2022 року Додатку до віндикаційного позову позивач просить визнати ОСОБА_2 несумлінним покупцем, так як він міг, ніщо йому не заважало дізнатись, що продавець ОСОБА_4 не є володарем квартири АДРЕСА_1 .

Виходячи із положень цивільно-процесуального законодавства, збільшення позовних вимог позивачем передбачено у вигляді подання відповідної письмової заяви з одночасним поданням до суду доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, і така заява повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України. Проте, позивачем на збільшення розміру позовних вимог подано до суду не відповідна заява, а Додаток до віндикаційного позову, зміст якого не відповідав вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки не містив правильного найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; відсутнє зазначення реєстраційних номерів облікової картки платника податків позивача та відповідача; не зазначено спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, в тому числі не наведене правове обгрунтування вказаних вимог; не викладені обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини, зважаючи на те, що у Додатку до віндикаційного позову позивач просить визнати ОСОБА_2 несумлінним покупцем, так як він міг, ніщо йому не заважало дізнатись, що продавець ОСОБА_4 не є володарем квартири АДРЕСА_1 , в той час, як позовні вимоги у позовній заяві від 14.09.2022 року стосуються 52/100 квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 . Також, позивачем не зазначено про відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не надано доказів направлення копії Додатку іншим учасникам справи.

З посиланням на виконання ухвали суду від 05.12.2022 року, 09.12.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшли Заява про усунення недоліків та Додаток до віндикаційного позову, в якому позивач просив вилучити з Державного реєстру паперові копії реєстраційних справ: 1. гр. ОСОБА_5 у якості власника об`єкту нерухомості № 101 (кв.5), справа відкрита по заяві ОСОБА_4 01.06.2020 р. нотаріусом Кейтельгіссер Олександрою Михайлівною, заява № 39789309; 2. Гр. ОСОБА_4 у якості 100/100 об`єкту нерухомості № 101 у період 04.06.20р. - 09.06.20р.; 3. Паперову копію реєстрової справи ОСОБА_5 про реєстрацію за нею права власності на 76/100 об`єкту № 101 (кв.5), зроблену нотаріусом П`ятою Державної нотаріальної контори Рівною О.В., реєстрація відбувалася 04.06.2020 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів у даній цивільній справі з тих підстав, що клопотанні про витребування, викладене у Додатку до віндикаційного позову, не відповідало положенням ст. 84 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено: з якого саме Державного реєстру необхідно витребувати інформацію; не вказані підстави, з яких випливає, що ці докази містяться у певному Державному реєстрі із зазначенням в якому саме; не зазначені вжиті саме ним - позивачем заходи для отримання цих доказів самостійно, не долучені до Додатку докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Суд вважає, що наведені позивачем в заяві про відвід обставини, які, на його думку, є підставою для задоволення відводу судді Кудрявцевої Т.О., не можуть оцінюватись як сумнів у неупередженості судді в межах розгляду даної цивільної справи у розумінні приписів ст. 36 ЦПК України. Вказана заява про відвід посилань на існування обставин, визначених саме ст. 36 ЦПК України, як підстав для відводу судді від розгляду справи, не містить, заява містить, зокрема посилання на те, що суд залишив без руху Додаток позивача до віндикаційного позову та ухвалою суду у задоволенні клопотання про витребування інформації було відмовлено позивачу, який після усунення підстав, які стали відмовою для його задоволення, має можливість повторно звернутися з відповідним клопотання про витребування інформації в порядку та у строки, що передбачені ЦПК України.

Таким чином, із змісту заяви про відвід вбачається, що заявником - позивачем у даній справі в обгрунтування підстав для відводу вказано про його незгоду з процесуальними рішеннями та діями суду при розгляді даної справи, що відповідно до положень ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Оскільки наявних доказів упередженості судді при розгляді даної цивільної справи не надано, суд приходить до висновку, що дана заява про відвід є необґрунтованою.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та, врахувавши вимоги ч. 3 статті 40 ЦПК України, наявними є підстави для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування власника свого майна з чужого незаконного володіння, разом з заявою про відвід відповідно до ст. 40 ЦПК України передати до відповідної канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до цього складу суду, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева