Справа № 357/656/21
Провадження № 2-др/357/13/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
30 січня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участю секретаря Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - адвоката Кравець Олександри Іванівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та внесення змін до договору оренди, -
19 січня 2023 року судом отримано від представника товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - адвоката Кравець Олександри Іванівни заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та внесення змін до договору оренди, мотивуючи тим, що на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває справа № 357/656/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та внесення змін до договору оренди.
11 січня 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про задоволення позовної заяви ТОВ «Олійникова Слобода».
Водночас, при ухваленні вказаного судового рішення не було розподілено понесені позивачем витрати на правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Еверлігал» під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, адже, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник ТОВ «Олійникова Слобода» в позовній заяві зазначала, що надасть суду докази на підтвердження розміру понесених Товариством судових витрат на правничу допомогу АО «Еверлігал» додатково до тих, що були долучені разом з позовною заявою та вже наявні у матеріалах справи, упродовж п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі з метою їх подальшого розподілу відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.
Просили суд розглянути вказану заяву та стягнути з ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» понесені ним витрати на правничу допомогу АО «Еверлігал», надану ним під час розгляду справи № 357/656/21 в суді першої інстанції, у загальному розмірі 30 406,01 гривень.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 19.01.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І.
Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 20.01.2023 року.
Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та внесення змін до договору оренди були задоволені. Визнано недійсним Договір оренди землі № б/н від 10.12.2018 року, укладений між ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та товариством з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код: 32638214) щодо земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0048 та земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0049. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код: 32638214) щодо земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0048, яка розташована у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204), номер запису про інше речове право: 29431188, дата, час державної реєстрації: 11.12.2018 14:28:29, і припинено право оренди товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код: 32638214) щодо земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0048. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код: 32638214) щодо земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0049, яка розташована у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204), номер запису про інше речове право: 29430956, дата, час державної реєстрації: 11.12.2018 14:27:21, і припинено право оренди товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код: 32638214) щодо земельної ділянки площею 1,2027 га з кадастровим номером :01:011:0049. Внесено зміни до Договору оренди землі № б/н від 30.04.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), правонаступником якого є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) та товариством з обмеженою відповідальністю "їм. Котовського", яке було перейменоване в товариство з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода" (ідентифікаційний код: 03755360), шляхом його викладення у новій редакції в частині умов, які ідентифікують об`єкт оренди (підстави набуття права власності Орендодавця на об`єкт оренди, кадастрові номери та загальну площу Земельних ділянок: :01:011:0048, загальною площею 1,2027 га та :01:011:0049, загальною площею 1,2027 га відповідно, сформованих внаслідок поділу, нормативно-грошової оцінки Земельних ділянок: :01:011:0048, загальною площею 1,2027 га та :01:011:0049, загальною площею 1,2027 га ) із зазначенням нового орендодавця та стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 ), товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» ( ) на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» ( ) судові витрати по справі судового збору у сумі 10 510 гривень по 5 255 гривень ( п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять ) гривень з кожного.

Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили.

За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).

Встановлено, що у позовній заяві позивачем ТОВ «Олійникова Слобода» ( а. с. 8 на зворотному листі ) зазначалося, що позивачем понесено судові витрати за подання позову в розмірі 10 510 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 406,01 грн., загалом позивач поніс судові витрати на суму 41 967,01 грн. При цьому зазначав, що докази понесення позивачем вищевказаних судових витрат частково додаються до цієї позовної заяви, інша частина доказів буде подана відповідно до абзацу другого ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі.

Тобто, з боку позивача ТОВ «Олійникова Слобода» у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат була отримана судом 19.01.2023 року, що підтверджується відповідним штампом суду, направлено така заява до суду засобами поштового відправлення 16.01.2023 року, про що свідчить відповідний поштовий конверт, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( 11.01.2023 року ухвалено рішення, п`ять днів для подачі відповідної заяви ).

Отже, як зазначено вище, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2023 року позовні вимоги позивача були задоволені, але при розподілі судових витрат, які були понесені позивачем, судом було вирішено лише питання стосовно судового збору при подачі позову.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ч. 1 ст. 133 ЦПК України ).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19.

Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судові витрати понесені позивачем підтверджуються наявними в матеріалах справи наступними документами: Договором № 18/12-10 про надання правової допомоги від 22 грудня 2018 року; Додатковою угодою № 23/01/19-1 до Договору про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року, укладеною 23 січня 2019 року; Додатковою угодою № 23/01/19-39 до Договору про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року, укладеною 23 січня 2019 року; Рахунком на оплату № 54 від 23 січня 2019 року; Рахунком на оплату № 92 від 23 січня 2019 року; Платіжним дорученням № 5472 від 25 січня 2019 року; Платіжним дорученням № 5510 від 25 січня 2019 року ( а. с. 94-106 том 1 ). Доданими документами до заяви про ухвалення додаткового судового рішення: Детальним описом наданих послуг та здійснення витрат в процесі надання професійної правничої ( правової ) допомоги; Актом № 23/01/19-1 приймання-передачі наданих послуг у межах правничої допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року, складеного 16 січня 2023 року; Актом № 23/01/19-39 приймання-передачі наданих послуг у межах правничої допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року, складеного 16 січня 2023 року.

Отже, позивачем доведено понесення останнім витрат на правову допомогу в загальному розмірі 30 406,01 гривень.

Так, з опису та інформації про відправлення від 16.01.2023 року вбачається, що на адресу ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Узин» було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками.

Однак, до суду, станом на час розгляду судом вищевказаної заяви ( 30.01.2023 року ) з боку відповідачів не надходило жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, в судовому засіданні 13.12.2022 року, на якому були присутні представник позивача та представник відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин», сторонами надавалися пояснення, ставилися питання, відповіді, при цьому, з боку представника відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» жодних заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу, понесені з боку позивача, не заявлялося та відповідно в подальшому не надходило.

В свою чергу, в позовній заяві, з якою відповідачі були ознайомлені, представник ТОВ «Олійникова Слобода» зазначав, що надасть суду докази на підтвердження розміру понесених Товариством судових витрат на правничу допомогу АО «Еверлігал» додатково до тих, що були долучені разом з позовною заявою та вже наявні у матеріалах справи, упродовж п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі з метою їх подальшого розподілу відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Окрім цього, ознайомившись з позовною заявою, направляючи на адресу суду відзив, з боку відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин» також з цього приводу не було викладено свою позицію, відповідач ОСОБА_1 , взагалі не зверталася до суду з відзивом на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки від відповідачів не надходило заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Така правова позиція міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 607/14338/19-ц.

В даній постанові Верховний Суд зазначив, що матеріали справи не містять клопотання Особа_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Так, своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Такий же правовий висновок містяться і постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07 ) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені.

Такий висновок ЄСПЛ також викладений у вже зазначеному вище рішенні у справі «Савін проти України» ( Заява № 34725/08).

Тож фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Відповідно, якщо договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визнання витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації стороні.

Як зазначено вище, між ТОВ «Олійникова Слобода» та АО «Еверлігал» дійсно існують договірні відносини стосовно надання правової допомоги, що підтверджується доданими з боку позивача відповідними документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, дійсно підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» у вищезазначеному розмірі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 133, 137, 141, 247, 263, 264, 270, 354, 355 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» - адвоката Кравець Олександри Іванівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та внесення змін до договору оренди, - задовольнити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 ), товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» ( ) на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» ( ) судові витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 30 406,01 гривень по 15 203 ( п`ятнадцять тисяч двісті три ) гривні з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» ( адреса місцезнаходження: 09137, Київська область, Білоцерківський район, с. Олійникова Слобода, вул. Центральна, буд. 1, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин» ( адреса місцезнаходження: 09138, Київська область, Білоцерківський район, с. Мала Антонівка, вул. Олексія Цмокна, буд. 1-А, ).

Повний текст додаткового рішення складено 30 січня 2023 року.

Додаткове рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов