провадження № 22-ц/824/4129/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус» про стягнення коштів, набутих без достатньої підстави, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Інвест Хаус» про стягнення коштів, набутих без достатньої підстави задоволено частково. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про постановлення додаткового рішення та розподілу судових витрат (а.с. 132, т. 1).

Клопотання обґрунтовано тим, що 20 травня 2021 року позивачем разом з позовною заявою подано попередній орієнтовний розрахунок витрат в сумі 19 358 грн. 92 коп. 15 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнуто останнім сплачений судовий збір у розмірі 1 686 грн. 16 коп. (пропорційно до задоволеної частини позовних вимог). При ухваленні судового рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем в розрахунку судових витрат, за виключенням витрат понесених на сплату судового збору. При цьому, сума фактично понесених витрат та сплачених судових витрат по договору про надання правової допомоги №13-09/2020 від 19 вересня 2020 року та акту-приймання передачі № 2 виконаних робіт та понесених витрат по договору становить 28 600 грн. З урахуванням принципу пропорційності задоволеного позву, в судовому порядку підлягають стягненню з відповідача витрати в сумі 25 957 грн. 36 грн.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року стягнуто з ТОВ «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з правничою допомогою у розмірі 25 957 грн. 36 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інвест Хаус» просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат, пов`язаних з правовою допомогою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує про те, що такі витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є максимально простою й не потребує спеціальних знань у громадянина. Наприклад, у мережі Інтернет наявна велика кількість безкоштовних зразків позовних заяв про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, на сайті судової влади є кілька безкоштовних зразків необхідних позовних заяв, а також доступний сервіс оплати судового збору. На інших веб сторінках є понад 50 безкоштовних зразків позовних заяв. З огляду на зазначені обставини не вбачається, що в позивача була крайня необхідність звертатися за наданням правової допомоги. Відповідач зазначає, що дана справа не є складною, є малозначною, а визначення учасників судового процесу не потребувало значних глибинних правових досліджень. Також зазначає, що подати клопотання про зменшення у суді першої інстанції у відповідача можливості не було, оскільки у ході розгляду справи дана вимога не зазначалася. Відповідач звертає увагу, що докази на підтвердження понесених витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, якщо до закінчення судових дебатів зроблено відповідну заяву. А відповідно до додаткового рішення, 28 грудня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивача про постановлення додаткового рішення у вказаній справі, тобто цей строк дотримано не було. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи. З огляду на все зазначене, відповідач вважає, що покладення судових витрат на ТОВ «Інвест Хаус» по даній цивільній справі є неправильним і несправедливим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що апеляційна скарга невмотивована, містить тільки загальні фрази, загальні правові позиції без жодного посилання на матеріали справи, безпосередні цифри, певні роботи чи витрати покладені в основу рішення. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає неправильний предмет основного позову як визнання недійсним виконавчого напису. Скаржник зазначає про відсутність детального опису виконаних та наданих юридичних послуг (правової допомоги) - однак в матеріалах справи міститься повний детальний акт наданих та прийнятих послуг, а також докази оплати таких послуг позивачем. Скаржник посилається на можливість застосування процесуального механізму зменшення присуджених судових витрат, - однак, одночасно з цим твердженням скаржник не вжив жодних заходів для процесуальної участі у розгляді справи. Скаржник посилається на доводи, що розмір витрат на правову допомогу повинен бути обґрунтованим, співмірним, реальним, розрахованим на підставі умов договору на підставі реально виконаних робіт та наданих послуг - однак в матеріалах справи міститься повна деталізація виконаних робіт, з прив`язкою до фактичних дат та фактичних документів які пов`язані з наданням послуг. Скаржник посилається на відсутність попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, - однак такий розрахунок був поданий позивачем разом з позовною заявою. Так 20 травня 2021 року позивачем, разом з позовною заявою поданий попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 19 358 грн. 92 коп. Представником позивача, в обґрунтування фактично понесених судових витрат, до суду засобами поштового зв`язку подані належним чином посвідчені документи, що підтверджують фактично понесені витрати на отримання правової допомоги. Таким чином, сума фактично понесених та сплачених судових витрат (витрат пов`язаних з отриманням правничої допомоги) по договору про надання правової допомоги №13-09/2020 від 13 вересня 2020 року та акту приймання-передачі №2 виконаних робіт та понесених витрат по договору становить 28 600 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач обґрунтовано вважає, що в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог судові витрати підлягають відшкодуванню з відповідача в пропорційному відношенні до задоволеного позову. Судові витрати є співмірними з предметом позову, зважаючи на фактичну шкоду спричинену позивачу неправомірними діями відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи додаткове рішення, суд виходив з того, що розмір понесених позивачем витрат підтверджується доказами, долученими до клопотання. Крім того, заперечень стосовно стягнення судових витрат від відповідача не надходило.

Апеляційний суд не погоджується по суті з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 вересня 2020 року між адвокатом Науменком О.Г. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 8-9, Т. 1).

Відповідно до Акту приймання-передачі № 2 виконаних робіт та понесених витрат по договору №13-09/2020 від 13 вересня 2020 року, додаткової угоди №1 від 13 вересня 2020 року та квитанції №289 від 21 грудня 2021 року, адвокатом Науменком О.Г. в інтересах ОСОБА_1 було надано адвокатські послуги на суму 28 600 грн. (а.с. 140-143, Т.1).

Відповідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви ОСОБА_1 надав суду попередній орієнтовний розрахунок витрат, відповідно до якого позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи в Солом`янському районному суді міста Києва в сумі 19 358 грн. 92 коп. Зазначені витрати складається з: судовий збір за подання позовної заяви, комісія - 1895 грн. 65 коп.; судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову, комісія - 463 грн. 27 коп.; оплата правової допомоги - 12 000 грн.; супроводження справи в суді та представництво інтересів, в тому числі участі у судових засіданнях - 5 000 грн., технічні та операційній витрати на супроводження справи в суді - будуть уточнені позивачем.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1686 грн. 16 коп.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору позивачу повернуто судовий збір за подачу клопотання про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Таким чином, судом першої інстанції вирішено питання щодо судового збору, сплаченого позивачем в суді першої інстанції. Комісія банку за оплату судового збору не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки стягнення витрат за такі послуги не передбачено договором про надання правової допомоги.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обумовлений між позивачем та представником орієнтований розмір витрат на правову допомогу, визначений попереднім орієнтовним розрахунком витрат.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року, якщо договором з адвокатом передбачено фіксовану вартість правової допомоги, то детальний опис робіт не є обов`язковим. Оскільки в такому разі розмір гонорару адвоката не залежить від обсягу послуг і часу, витраченого адвокатом, а, отже, є визначеним.

Зі змісту п. 5.1.4 договору про надання правової допомоги № 13-09/2020 від 13 вересня 2020 року вбачається, що сума витрат, з зазначенням їх опису, окремим рядком зазначаються в Актах.

Разом з тим, доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості суду першої інстанції позивачем надано не було, а, відтак, суд обґрунтовано не вирішував питання про стягнення витрат на правову допомогу у рішенні.

Звертаючись до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 визначив суму витрат на правову допомогу у розмірі 28 600 грн. та надав докази понесення таких витрат, які не були зазначені у попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат, долученому до позовної заяви та не подавались суду до ухвалення рішення у справі.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва ухвалено 15 листопада 2021 року. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 заявляв про те, що ним будуть подані у строки, передбачені частиною восьмої статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати. При цьому, строк для подачі таких доказів закінчувався 22 листопада 2021 року включно, за умови подачі відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подане ОСОБА_1 23 грудня 2021 року, тобто зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України. Крім того, надані позивачем акт приймання-передачі № 2 та квитанція до прибуткового касового ордеру № 289 датовані 21 грудня 2021 року.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а також порушення порядку та строків для подання відповідних доказів, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих документів, а саме акту приймання-передачі №2 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 289, які датовані 21 грудня 2021 року.

Дослідивши додані до клопотання про ухвалення додаткового рішення акт приймання-передачі № 2 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 289 від 21 грудня 2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 було сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 600 грн., слід зазначити наступне.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Станом на час прийняття Солом`янським районним судом міста Києва рішення у цій справі у матеріалах справи був лише попередній орієнтований розрахунок судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції на суму 19 358 грн. 92 коп.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було надано новий розрахунок судових витрат та не заявлено про понесення ним таких додаткових витрат.

При цьому, вже після прийняття рішення у цій справі і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, позивач надав новий розрахунок понесених ним витрат на професійну правничу допомогу на суму 28 600 грн. у зв`язку з чим просив постановити додаткове рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивач пропустив строк для подання доказів понесених витрат на правову допомогу. При цьому, у своєму клопотанні від 23 грудня 2021 року позивач не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску.

У зв`язку з зазначеним, апеляційний суд вважає, клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу необхідно залишити без розгляду.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» задовольнити частково.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.