Справа № 331/3359/21
Провадження № 2/331/47/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

за участю секретаря: Мироненко О.В.

представника позивача: Піскарьова А.О.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача суму судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 1977 році ОСОБА_5 , батько позивачки, отримав у користування квартиру АДРЕСА_1 .

У 1979 році ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , до одруження її прізвище було - ОСОБА_6 , уклали шлюб. На момент укладення шлюбу ОСОБА_5 вже мав доньку ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 вже мала двох синів від першого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_4 почала мешкати разом зі своїм сином ОСОБА_7 .

У позивачки були дуже гарні стосунки і з ОСОБА_4 , і з її сином від першого шлюбу ОСОБА_7 .

Квартиру АДРЕСА_1 приватизували разом ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про що 05 вересня 2003 року отримали Свідоцтво про право власності.

08.08.2018 року ОСОБА_7 , 1957 року народження, склав заповіт відповідно до якого заповів всю належну йому на праві спільної сумісної власності частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 1991 року до моменту смерті ОСОБА_7 позивачка постійно піклувалася про нього - купувала ліки, готувала йому з його матір`ю їжу, прибирала за ними, тощо.

Також 08.08.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , склала заповіт відповідно до якого заповіла всю належну їй на праві спільної сумісної власності частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 .

Після його смерті належну йому Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_3 .

15.08.2019 року у ОСОБА_4 стався інсульт.

Після інсульту ОСОБА_4 переїхала до позивачки та почала мешкати разом з позивачкою у її квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

30 грудня 2020 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на ј частку квартири АДРЕСА_1 , хоча ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , володіла при житті 1/2 часткою квартири АДРЕСА_1 .

Друга ј частка квартири АДРЕСА_1 , як пояснила приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитріївна, є обов`язковою часткою у спадщині ОСОБА_1 , як повнолітнього непрацездатного сина спадкодавця, тому незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), належить йому.

За життя покійної ОСОБА_4 , її син ОСОБА_1 , який є спадкоємцем обов`язкової частки, всіляко ухилявся від допомоги літній людині, уваги зовсім своїй літній хворій рідній матері не приділяв, її станом здоров`я не переймався, грошей на лікування не давав.

Позивачка доглядала за ОСОБА_4 за її життя, купувала ліки, готувала їй їжу, прибирав за нею, водила на прогулянки, тощо.

Організацію та проведення поховання також повністю сплатила та організувала позивачка.

Позивачка вважає, що відповідача на підставі ч.ч. 4. 5 ст. 1224 ЦК України може бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя матері, яка через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, відповідач ухилявся від надання матері допомоги, жодного разу не запропонував своєї допомоги, не надавав грошових коштів на її лікування та утримання, не з`являвся її провідати. Про хворобу матері відповідач був добре обізнаний, як і про необхідність грошей на лікування та про важкий стан здоров`я матері.

Водночас позивачка, протягом хвороби померлої, доглядала її та піклувалася про неї, надавала їй первинну медичну допомогу та допомагала вести домашнє господарство. Також, померла перебувала на повному матеріальному утримані позивачки.

Оскільки позивачка вважає, що відповідач умисно ухилявся від утримання своєї хворої матері, то він має бути усунений від права на спадкування спадщини за законом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2021 року провадження по справі відкрито.

Відповідач надав відзив на позов , в якому зазначив, що позивачем не надано жодного доказу що його мати, ОСОБА_4 , знаходилася у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Тим більш, що мати потребувала саме його допомоги, а він навмисно ухилявся від надання їй допомоги.

Відповідач зазначив, що його мати дійсно була хвора, вона страждала на діабет, гіпертонію, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, але вона не була в безпорадному стані та не потребувала стороннього догляду. Відповідач зі своєю дружиною її постійно відвідували і в лікарнях, і вдома, дружина завжди отримувала рецепти від лікаря що лікував маму, отримувала ліки в аптеці та віддавала їх мамі. Останні роки саме його дружина більш опікувала мати, оскільки він з 2016 року страждає на онкологічне захворювання, з приводу чого знаходився на стаціонарному лікуванні в КП "Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9" з 24.05.2017 року по 30.06.2017 року, де його 12.06.2017 року було прооперовано. І до теперішнього часу він знаходиться на диспансерному лікуванні у онколога.

Також відповідач посилається на те, що його мати не потребувала і матеріальної допомоги, оскільки отримувала пенсію, розмір якої складав 9000 грн., а його пенсія складає 2000 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що після того як мати в вересні 2019 року виписали з лікарні, позивачка, не повідомивши його , без його згоди забрала мати до себе додому і не давала йому ані навідувати мати, ані спілкуватися з нею. Тільки вже в червні 2020 року позивачка сама покликала його до себе і надала змогу поспілкуватися з мамою, а невдовзі мати померла.

Відповідач вважає, що надані позивачкою докази не можуть свідчити про те, що він ухилявся від надання допомоги мамі при можливості її надання, не є доказами того, що мати потребувала допомоги саме від нього, що він знав, що мати потребує допомоги та умисно ухилявся від її надання, а тому в задоволенні позовних вимог про усунення його від спадкування просив відмовити.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року витребувано від приватного нотаріуса ЗМНО Тізенберг Дар`ї Дмитріївни копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У вступному слові позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав викладених у відзиві.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює перукарем. Протягом чотирьох років раз на місяць вона приходила підстригати ОСОБА_4 .. У померлої була доглядальниця , а жила вона з позивачем ОСОБА_3 .. Спочатку ОСОБА_4 пересувалася самостійно, а потім не мала змоги самостійно пересуватися , її саджали та укладали. Спочатку бабуся проживала по АДРЕСА_2 , а в 2019 році ОСОБА_3 перевезла її до себе. ОСОБА_3 доглядала за бабусею, піклувалася про неї. Померла скаржилася їй, що бажає бачити сина ОСОБА_9 , однак він не приймає участі у її житті.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що знайома з ОСОБА_3 протягом 30 років. У неї була мачуха, з якою вона також спілкувалася. В кінці літа 2019 року у ОСОБА_4 стався інсульт і вона потрапила до лікарні. Син був у лікарні один раз у день потрапляння матері до лікарні. Після інсульта у померлої був дуже поганий стан здоров`я, і позивачка перевезла мачуху до себе. Через поганий стан здоров`я, бабуся майже не виходила з кімнати. В ії присутності , до неї приходив лікар невролог, а вона у свою чергу обговорювала з позивачем, як доглядати за хворою. ОСОБА_4 у її присутності телефонувала сину, однак, він не брав слухавку.

Свідок ОСОБА_10 зазначила, що померла не мала змоги самостійно доглядати за собою, а позивачка тричі позичала в неї гроші на лікування мачухи. Син померлої на похоронах не був присутній.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що протягом тривалого часу підтримує дружні стосунки з ОСОБА_3 . Протягом усього часу знайомства, позивачка доглядала за мачухою. Коли мачуха потрапила до лікарні, позивачка відмовилася від відпочинку та весь час перебувала у лікарні. З вересня 2019 року ОСОБА_4 проживала з позивачкою, яка за нею доглядала. Бабуся не мала змоги за собою доглядати , вона була сліпа, перенесла інсульт. Позивачка фінансово забезпечувала мачуху, іноді позичала гроші на ліки та доглядальницю для неї. Сина померлої вона жодного разу не бачила.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 , остання працювала медичним працівником. Позивачка до неї час від часу зверталася за консультацією, іноді вона робила уколи. Їй відомо, що ОСОБА_4 з 2019 року проживала у позивача. Вона бувала у неї вдома та бачила, що ОСОБА_4 погано бачила, а після інсульту у неї був важкий стан. ОСОБА_13 доглядала за померлою, годувала її. Їй відомо, що позивачка витрачала гроші на мачуху, оскільки особисто давала грошові кошти позивачу.

Сина померлої свідок ОСОБА_12 жодного разу не бачила, ОСОБА_3 в її присутності телефонувала йому, однак, він не брав слухавку.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона вдова брата позивача. Коли помер молодший син ОСОБА_4 , вона до неї приїзджала. Померла плакала, та повідомила їй, що старший син її ніколи до себе не забере і в неї надія лише на допомогу ОСОБА_3 .. Позивачка весь час доглядала за ОСОБА_4 , яка була сліпа. Коли стався у померлої інсульт , вона провідувала бабусю у лікарні, і її сина бачила лише один раз. З лікарні ОСОБА_3 забрала мачуху до себе додому та піклувалася про неї, а ОСОБА_4 скаржилася, що син її кинув. Коли ОСОБА_4 померла, позивачка телефонувала відповідачу, однак він на похорон не з`явився.

У відповідності до показань свідка ОСОБА_15 , остання протягом року була доглядальницею ОСОБА_4 .. Вона доглядала за померлою після інсульту, коли позивачка була на роботі. ОСОБА_4 погано бачила, вона не могла пересуватися без сторонньої допомоги. Сина померлої вона жодного разу не бачила, будь-яких перешкод у відвідуванні матері йому не чинили. У ОСОБА_4 був телефон, вона телефонувала сину, однак він не брав слухавку. Перед смертю стан ОСОБА_4 погіршився, вона не ходила, її годували з ложки. Позивачу було дуже важко здійснювати догляд за мачухою.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що підтримує дружні стосунки з позивачкою. Їй відомо, що протягом тривалого часу ОСОБА_3 піклувалася про ОСОБА_4 , а коли у останньої трапився інсульт, вона вимушена була забрати її себе. ОСОБА_4 була сліпа, пересувалася лише зі сторонньою допомогою. Їй відомо, що старший син померлої, ніяким чином не допомогав матері. В її присутності ОСОБА_3 телефонувала відповідачу, однак він не брав слухавку. ОСОБА_4 жила у позивача приблизно рік до моменту смерті.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_17 , який є сусідом позивача, позивачка вимушена була після інсульту забрати мачуху до себе. Бабуся проживала у неї біля року. Спочатку вона могла пересуватися самостіно, а потім їй стало гірше. Якось ОСОБА_4 впала у туалеті, і він в цій ситуації допомогав позивачу. У померлої була доглядальниця, яку найняла позивачка. Сина померлої бабусі він жодного разу не бачив.

Свідок ОСОБА_18 показала, що вона є колишньою дружиною сина ОСОБА_4 ОСОБА_19 . Зі слів позивача їй відомо, що позивачка вимушена була забрати ОСОБА_4 після інсульту до себе, оскільки більше ніхто цього не робив. Померла проживала у позивача біля року, і за цей час син ОСОБА_9 відвідав матір лише один раз. Чому відповідач не піклувався про матір, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що працювала разом з позивачко. Їй відомо, що коли ОСОБА_4 проживала по АДРЕСА_2 , позивачка часто її відвідувала, привозила продукти харчування. Після інсульту померла проживала з ОСОБА_3 , оскільки бабуся не мала змоги самостійно себе обслуговувати.

Свідок ОСОБА_21 показав, що він був сусідом ОСОБА_4 на поверх вище. Він бачив, що відповідач з дружиною відвідували бабусю приблизно раз на тиждень. Один раз він разом з відповідачем відвозив ОСОБА_4 до лікарні. Після того, як у ОСОБА_4 стався інсульт, вона до дому не поверталася. Про її смерть він дізнався від відповідача.Де проживала ОСОБА_4 після інсульту і коли він стався , йому не відомо. Позивача бачив за місцем проживання померлої декілька разів, після того, як познайомився з нею приблизно 3,5 роки тому. Подробиці життя ОСОБА_4 йому не відомі, вони були знайомі як сусіди.

Допитана в якості свідка ОСОБА_22 суду пояснила, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_1 .. Протягом тридцяти років вона та її чоловік ОСОБА_1 здійснювали догляд за матір`ю відповідача ОСОБА_4 ..Вони з чоловіком відвозили матір до лікарні, відвідували її два рази на тиждень. Коли ОСОБА_4 потрапила до лікарні з інсультом, чоловік поїхав до лікарні, однак матір вже забрала до себе ОСОБА_3 .. Після цього вони не мали доступу до квартири, де мешкала матір чоловіка, а позивачка перешкоджала їм бачитися з ОСОБА_4 .. Вважає, що ОСОБА_3 забрала матір чоловіка виключно заради грошей, взагалі мала намір сдати її до будинку пристарілих, била ОСОБА_4 .. З приводу неправомірних дій позивача та перешкоджання у спілкуванні з ОСОБА_4 вони нікуди не зверталися.

За весь час перебування ОСОБА_4 у позивача, вони бачили померлу лише раз перед смертю. Їм зателефонувала позивач і запросила до себе, також вона просила забрати їх ОСОБА_4 до себе, однак матір була у поганому стані, а у них не було можливості це зробити. Також ОСОБА_3 приховали від неї та чоловіка факт смерті матері, і про її смерть вони дізналися від нотаріуса.

Свідок ОСОБА_22 не заперечувала, що через спадкове майно між нею та ОСОБА_3 виникли неприязні стосунки.

Також свідок пояснила, що її чоловік протягом тривалого часу хворіє на рак, він переніс операцію, після цього двічі на рік проходить курс хіміотерапії. Чоловік почуває себе задовільно, сторонньої допомоги не потребує.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_13 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , що підтверджено копією заповіту від 08 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д,, зареєстрованим в реєстрі за № 2028.

Відповідач ОСОБА_1 в силу вимог ст. 1241 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 , будучи повнолітньою непрацездатною особою, яка досягла встановленого законом пенсійного віку.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2020 року , виданого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д,, зареєстрованим в реєстрі за № 2035, ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , на ј частку квартири АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ОСОБА_7 , і позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, отримала свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 травня 2019 року , виданого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д,, зареєстрованим в реєстрі за № 844.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка протягом тривалого часу піклувалася про ОСОБА_4 , що підтверджено показаннями свідків. Крім того, про зазначену обставину свідчить те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 син спадкодавця ОСОБА_7 залишив заповіт на користь позивача, а ОСОБА_4 відмовилася від належної їй частки спадщини , яка відкрилася після смерті сина на користь ОСОБА_3 ..

15.08.2019 року ОСОБА_4 була доставлена до 6 МКЛ з діагнозом: ішемічний атеротромбічний інсульт в лівій півкулі головного мозку, системі ЛСМА, правобічний легкий геміпарез. Прогресуюча ДЕ 3 ст., змішаного ґенезу (атеротромботичного, гіпертонічного, метаболічного), когнітивне зниження, ГХ 3 ст., 1 ст, ризик . Церебральний атеросклероз , ІХС: дифузний кардіосклероз СН-1-2 ст, цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, ст. декомпенсації.

У лікарні ОСОБА_4 перебувала по 06.09.2019 року, виписана з позитивною динамікою: покращилось загальне самопочуття. Ходить самостійно за допомогою палиці. Залишаються скарги на порушення мови, нюху. При цьому з ОСОБА_4 був обмежений вербальний контакт через туговухість. Критика знижена, інструкції виконує вибірково.

Зазначені обставини підтверджені виписками з медичної картки стаціонарного хворого № 6156, № 6534.

Відповідно до декларації № 0001-75Х9-К600 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, померла ОСОБА_4 визначила ОСОБА_3 довіреною особою для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом.

Судом встановлено з показань свідків, і зазначена обставина не оспорювалася відповідачем, що з вересня 2019 року і до моменту смерті ОСОБА_4 проживала у позивача, яка здійснювала догляд за нею. Зокрема, свідок ОСОБА_14 , зазначила , що з лікарні ОСОБА_3 забрала мачуху до себе додому та піклувалася про неї, а ОСОБА_4 скаржилася, що син її кинув.

Крім того, з показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що позивачка вимушена була забрати ОСОБА_4 після інсульту до себе, оскільки більше ніхто цього не робив. Померла проживала у позивача біля року, і за цей час син ОСОБА_9 відвідав матір лише один раз.

Також, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 засвідчили, що відповідач ніяким чином не допомогав матері. В їх присутності ОСОБА_3 телефонувала відповідачу, однак він не брав слухавку.

З показань свідків , допитаних судом за клопотанням позивача , медичної документації наявної в матеріалах справи, вбачається, що після перенесеного інсульту, стан спадкодавця ОСОБА_4 значно погіршився, вона не могла самостійно себе обслуговувати, падала, не бачила, погано чула, через що догляд за нею здійснювала доглядальниця, послуги якої оплачувала позивачка.

Після смерті ОСОБА_4 її похованням займалася позивачка, що підтверджено Договором-замовленням № 0701 від 01 липня 2020 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу, дійсно була у безпорадному стані. Так, після перенесеного інсульту не могла пересуватися та особисто задовольняти свої життєві потреби. При цьому, суд враховує вік спадкодавця 87 років і стан здоров`я - перенесений інсульт, наявність важких захворювань, туговухість, поганий зір, порушення мовлення.

Також, суд виходить з того , що відповідач, розмір пенсії якого дійсно був значно меншим за розмір пенсії матері ОСОБА_4 , мав можливість надавати матері матеріальну допомогу в межах наявних у нього коштів, але таку не надавав навіть у мінімально можливому розмірі.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що через онкологічне захворювання, перебування на стаціонарному лікуванні в КП "Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9" з 24.05.2017 року по 30.06.2017 року , він не мав можливості доглядати за матір`ю, оскільки судом встановлено, що відповідач з осені 2017 року почуває себе задовільно, веде звичний спосіб життя, лише двічі на рік проходить курси лікування, про що зазначила свідок ОСОБА_22 ..

Суд вважає, що відповідач, будучи сином померлої, міг надавати допомогу саме у вигляді догляду за матір`ю, однак цього не робив, через що догляд за спадкодавцем здійснювала позивачка, яка фактично є для ОСОБА_4 сторонньою людиною.

Так , свідок ОСОБА_22 підтвердила, що за 9 місяців син бачив матір лише раз, і коли позивачка просила забрати матір, яка вже була у важкому стані , перед смертю, вона з чоловіком ОСОБА_1 цього не зробили, оскільки вони не мали такої можливості.

При цьому, доводи відповідача про те, що позивач перешкоджала відповідачу ОСОБА_1 бачити матір , надавати їй допомогу, жодними доказами не підтверджені та спростовані показаннями свідка ОСОБА_15 , яка протягом року була доглядальницею ОСОБА_4 , і яка зазначила, що будь-яких перешкод у відвідуванні матері відповідачу не чинили, відповідач до матері не приходив , а спадкодавець неодноразово телефонувала сину, однак він не брав слухавку.

Крім того, показання свідка ОСОБА_22 в частині наявності перешкод у спілкуванні з ОСОБА_4 , вчинення щодо останньої з боку позивача насильства , суд оцінює критично, оскільки зазначений свідок не оспорювала наявності неприязних стосунків з позивачем ОСОБА_3 через спадщину, як дружина відповідача зацікавлена у вирішенні справи , крім того, її показання протирічать обставинам встановленими в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, тривалість не надання відповідачем допомоги спадкодавцеві, потребу спадкодавця в отриманні допомоги саме від ОСОБА_1 ,як єдиного родича, а також те, що відповідач мав реальну можливість надавати таку допомогу спадкодавцеві, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наявної сукупності всіх обставин, які відповідно до статті 1224 ЦК України є підставою для усунення спадкоємця від спадкування, зокрема ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, через що позовні вимоги слід задовольнити.

Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за закономзадовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1060,64 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 16 січня 2023 року.

Суддя: О. Є. Жукова