ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2645/23 Справа № 199/7305/22 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визначення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визначення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласником житла квартири АДРЕСА_1 ; у грудні 2021 р. позивач отримала претензію відповідача №9 від 17.12.2021 р. про суму боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 88 238,09 грн., у березні 2022 р. розмір заборгованості за підрахунком позивача становить 103 816, 57 грн. Провести акт звірки із відповідачем неможливо через обмеження, встановлені з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену вірусом SARS-CoV-2», вказана обставина ускладнена також у зв`язку з війною. Заявлені відповідачем суми боргу не мають конкретики розрахунку, переліку кількості місяців опалювального сезону та років, за які нараховані суми, відповідачем не враховані положення ст. 257 ЦПК України частині строку позовної давності.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд визначити суму боргу за споживчу теплову енергію в розрахунках між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпровської міської ради за період з 2019 по 2022 рік, по особистому абонентському рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 56250 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про визначення суми боргу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є співвласником житла квартири АДРЕСА_1 .

У грудні 2021 р. позивач отримала претензію відповідача №9 від 17.12.2021 р. про суму боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 88 238,09 грн.

Відповідно до рахунку повідомлення за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за березень 2022 р. №130188, позивач має заборгованість в розмірі 8 280,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог через неналежний спосіб захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених або оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в ст. 16 ЦК України.

Тобто власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який визначається законом.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача як на доказ порушення її прав на дії КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради щодо обліку заборгованості, оскільки направлення повідомлення про наявність заборгованості за спожиті комунальні послуги є різновидом претензії, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити заборгованість.

Зазначені на обґрунтування позовних вимог обставини можуть бути запереченням у разі пред`явлення позову про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданим позивачем доказам, що судом було порушено принцип рівності сторін, про невірне застосування судом норм матеріального права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: