Справа № 682/300/22
Провадження № 2/682/16/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2023 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Зеленської В.І., з участю секретаря судових засідань Козир О.П., представника третьої особи адвоката Горщара Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, треті особи ОСОБА_5 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради,
ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1537-07/02 в сумі 393760,43 грн на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та примусове виселення відповідачів ОСОБА_2 , 1985 р.н., ОСОБА_3 , 2005 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. з квартири АДРЕСА_1 .
У позовній заяві позивач вказав, що 24 жовтня 2007 р між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1537-07/02. Відповідно до умов кредитного договору № 1537-07/02 ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надав ОСОБА_5 кредит в сумі 250000,00 гривень, а ОСОБА_5 зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та Графіком погашення кредиту. З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5 зобов`язання за Кредитним договором між кредитором ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та майновим поручителем іпотекодавцем ОСОБА_1 24.10.2007 р був укладений Іпотечний договір № 1539-07/04, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. Оскільки позичальник ОСОБА_5 свого кредитного зобов`язання за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р не виконує, станом на 29.12.2021 у нього виникла заборгованість в сумі 393760,43 грн, яка складається з: 164032,46 грн - заборгованість за кредитом та 229727,97 грн - заборгованість за відсотками. Вказану заборгованість ОСОБА_5 не погасив.
17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" був укладений Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, а також ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло усі права вимоги за відступленими кредитними договорами, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій та нарахованих штрафних санкцій. Зокрема, за вказаним Договором відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р, укладеним між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_5 , на користь позивача ТОВ "Кредитні ініціативи", яке набуло права кредитора.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
На підставі викладеного позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_5 свого кредитного зобов`язання за Кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р, він має право задовольнити ці вимоги за рахунок предмета іпотеки. Тому 06.01.2022 р ТОВ "Кредитні ініціативи" надіслало позичальнику ОСОБА_5 та іпотекодавцю ОСОБА_1 письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитом станом на 14.07.2021 р в сумі 353744,58 грн, з них: 164032,46 грн заборгованість по кредиту, 217955,85 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом і попередило про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про погашення боргу. Відповідно до п.п.5.2 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань ст. 37 Закону України "Про іпотеку", шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу (ст. 38 Закону України "Про іпотеку").
Оскільки відповідачі добровільно не погасили заборгованість за кредитним договором, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1537-07/02 станом на 29.12.2021 р в сумі 393760,43 грн на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України "Про виконавче провадження" з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Позивач також в позовній заяві вказав на те, що у іпотечній квартирі АДРЕСА_1 на час звернення з позовом до суду зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , 1985 року народження, і неповнолітні ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження. Неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були зареєстровані у вказаному житловому приміщенні після укладення договору іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Тому позивач просить виселити відповідачів ОСОБА_2 , 1985 р.н., ОСОБА_3 , 2005 р.н. та ОСОБА_4 , 2009 р.н. з квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів судові витрати.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи судом, відзив на позов не подали, в письмовій заяві до суду відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять розглянути справу за їх відсутності.
Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом.
Представник третьої особи ОСОБА_5 - адвокат Горщар Б.А. в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 16 червня 2007 р, Іпотечний договір з метою забезпечення кредитного зобов`язання ОСОБА_5 уклав 24 жовтня 2007 р, а отже кредитні кошти були видані банком не для придбання житла ОСОБА_1 . Тому вважає, що заявляючи вимогу про виселення відповідачів, позивач зобов`язаний був вказати інше житло, куди відповідачів можливо було б виселити. Оскільки такої пропозиції від позивача до суду не надійшло, немає законних підстав для виселення відповідачів.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду письмовий висновок про те, що у разі задоволення позову будуть порушені житлові права та законні інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки іншого житла вони не мають.
Дослідивши позовну заяву, пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
24 жовтня 2007 р між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1537-07/02 (а.с.5-7).
Відповідно до умов кредитного договору № 1537-07/02 від 24.10.2007 р ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" надав ОСОБА_5 кредит в сумі 250000,00 гривень зі сплатою 15,5 процентів річних за користування кредитом, а ОСОБА_5 зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та Графіком погашення кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним визначений сторонами 21 жовтня 2022 року. Кредит наданий позичальнику на придбання та облаштування нерухомості (розділ 2 Кредитного договору).
Позивач не надав до суду первинні бухгалтерські документи (їх засвідчені копії), що могли б підтвердити факт здійснення бухгалтерської операції щодо видачі кредиту ОСОБА_5 та наявну суму заборгованості позичальника. Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_5 отримав кошти в кредит в сумі 250000 грн (а.с.25).
Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору виконання зобов`язань позичальника за цим Договором забезпечене іпотекою на підставі договорів іпотеки № 1538-07/04 від 24.10.2007 року та № 1539-07/04 від 24 жовтня 2007 року.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, правом довірчої власності.
Як вбачається із ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
24 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем позичальника ОСОБА_5 , був укладений Іпотечний договір № 1539-07/04 з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 кредитного зобов`язання за кредитним договором 1537-07/02 від 24.10.2007 р (а.с.8-10).
Відповідно до пп.1.1 Іпотечного договору № 1539-07/04 від 24.10.2007 року цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що виникають з Кредитного договору № 1537-07/02 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між Іпотекодержателем та фізичною особою ОСОБА_5 , за умовами якого останній зобов`язаний в порядку, передбаченому Кредитним договором, повернути Іпотекодержателю в кінцевий термін до 21 жовтня 2022 року кредит у розмірі 250 000,00 гривень, проценти за користування ним у розмірі 15,5% річних .
Згідно з пп.1.2 Іпотечного договору № 1539-07/04 предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 .
Розділом 5 Іпотечного договору сторонами визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до змісту вказаного розділу іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за Кредитним договором.
Звернення стягнення здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду (п. 5.2 Іпотечного договору).
Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодавцю (розділ 3 Іпотечного договору).
З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14929129 та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.12, 17-18) відповідач ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 16 червня 2007 р. Кредитний договір № 1537-07/02 був укладений ОСОБА_5 24 жовтня 2007 р.
Отже, належна ОСОБА_1 квартира не могла бути придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих ОСОБА_5 на підставі кредитного договору № 1537-07/02 від 24.10.2007 р .
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З надано позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_5 свого зобов`язання за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 року не виконує, кредит не погашає, внаслідок чого станом на 29.12.2021 р його заборгованість становить 747505,01 грн і складається із заборгованості за кредитом - 164032,46 грн, заборгованості за відсотками - 229727,97 грн та 353744,58 грн пені (а.с.25, 179-180).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
При визначенні розміру заборгованості за кредитом для звернення стягнення на предмет іпотеки позивач не врахував пеню та у позовних вимогах вказав заборгованість в сумі 393760,43 грн, що виникла станом на 29.12.2021 р і складається з 164032,46 грн заборгованості за кредитом та 229727,97 грн заборгованості за відсотками (а.с.4). Тому відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд приймає до уваги розмір заборгованості за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 року в сумі 393760,43 грн.
Згідно з довідкою № 5456 від 16.10.2007 р, виданою КП "Славутське житлово-комунальне об`єднання", на час укладення Іпотечного договору іпотекодавець відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_3 (а.с.11).
На час розгляду справи судом відповідач ОСОБА_1 у спірній квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрований, натомість зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , 1985 р.н., ОСОБА_3 , 2005 р.н., та ОСОБА_4 , 2009 р.н., що стверджується довідкою Відділу з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 2529/26-14 від 12.03.2020 р (а.с.48-49).
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
17 грудня 2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладений Договір відступлення прав вимоги (а.с.26-33), відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, а також ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло усі права вимоги за відступленими кредитними договорами, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій та нарахованих штрафних санкцій. В тому числі за вказаним Договором відбулося відступлення ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь позивача ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р, укладеним між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_5 , та ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло права кредитора у цих відносинах, що стверджується додатком (а.с.3233).
З досліджуваного Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року вбачається, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі договору факторингу передало ТОВ "Кредитні ініціативи" також право вимоги за іпотечним договором.
21 січня 2022 року на виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" позивач направив на адресу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також третьої особи - ОСОБА_5 вимогу № D01/06 від 06.01.2022 про сплату заборгованості за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 року, яка станом на 14.07.2021 року становила 735732,89 грн і складалася з заборгованості за кредитом - 164032,46 грн, заборгованості за відсотками - 217955,85 грн та штрафу і пені - 353744,58 грн. У вимозі позивач просив відповідачів погасити кредитну заборгованість у тридцятиденний строк або добровільно звільнити житлове приміщення, яке є предметом іпотеки, - квартиру АДРЕСА_2 з обов`язковим зняттям всіх мешканців зазначеного житла з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб відповідного РВ УМВС України (а.с.23).
Факт надіслання вимоги про усунення порушень та про добровільне виселення стверджується реєстром відправки рекомендованої кореспонденції (а.с.24), платіжним дорученням Укрпошта від 21.01.2022 р (а.с.24) та списком згрупованих відправлень (а.с. 24 зворот).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України).
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
На підставі викладеного суд знаходить, що в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р на суму 393760 грн 43 коп слід звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій , оскільки такі позовні вимоги відповідають вимогам закону та є обгрунтованими.
Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), в частині першій якої передбачені підстави виселення.
Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.
Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.
Тлумачення частини другої статті 109 ЖК України, з урахуванням змісту статті 379, глави 26 ЦК України дають підстави дійти висновку, що виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти. У разі, якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав (частку в праві спільної часткової власності), а не житлове приміщення, що передано в іпотеку, то виселення без одночасного надання іншого постійного житлового приміщення не допускається.
Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке придбане не за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону «Про іпотеку», так і частини другої статті 109 ЖК України.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що спірна квартира АДРЕСА_2 не була придбана за кредитні кошти і належала іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Шкапій В.Я., зареєстрованого за № 3718 (а.с.17 зворот).
ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду із цим позовом, не запропонувало іншого постійного житлового приміщення, яке можна надати відповідачам одночасно з виселенням.
Згідно з довідкою, виданою відділом з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 2529/26-14 від 12.03.2020 р у спірній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , 1985 р.н., з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2005 р.н., та ОСОБА_4 , 2009 р.н (а.с.48-49).
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради у наданому суду висновку вказує на те, що у разі виселення неповнолітніх відповідачів будуть порушені їхні житлові права (а.с. 187-188).
Таким чином, керуючись частиною другою статті 109 ЖК України, з огляду на те, що позивач не запропонував постійне жиле приміщення, яке має бути надане відповідачам одночасно з виселенням, а суд не має повноважень визначати на власний розсуд, до якого житлового приміщення мають бути виселені мешканці квартири, що є предметом іпотеки, на який звернуто стягнення, у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів необхідно відмовити.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, дія якого продовжена до 19 лютого 2023 року.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Щодо розподілу судових витрат, то суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач вказав про доручення платіжних доручень про сплату судового збору за вимогами майнового характеру в сумі 5906 грн 41 коп, за вимогами немайнового характеру 2481,00 грн. Проте, з Акту №1, складеного спеціалістами Славутського міськрайонного суду 14.02.2022 р вбачається, що при розкритті поштового відправлення позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, треті особи ОСОБА_5 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, не виявилася вказаних у додатку документів про сплату судового збору. Протягом всього часу розгляду справи судом представник позивача не надав документів, що підтверджують сплату судового збору. Тому суд прийшов до висновку, що позивач не сплатив судовий збір при зверненні до суду з означеним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині майнових вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитом на суму 393760,43 грн , то з відповідача - іпотекодавця ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави 5906 грн 41 коп судового збору, визначеного відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (393760,43 грн х 1, 5% = 5906 грн 41 коп).
У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог про виселення відповідачів, суд знаходить за необхідне стягнути з позивача в користь держави судовий збір за вимогами немайнового характеру відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 2, 4-13, 17, 18, 141, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 1054, 572, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 12, 33, 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 Житлового кодексу, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», суд
Позов задовольнити частково.
В рахунок погашення боргу за кредитним договором № 1537-07/02 від 24.10.2007 р на суму 393760 грн 43 коп звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій .
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в задоволенні позову про примусове виселення ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в користь держави 2481 грн 00 коп суджового збору за вимогами немайнового характеру.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 5906 грн 41 коп судового збору за вимогами майнового характеру.
Зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/.

Головуючий суддя Зеленська В.І.