Провадження № 2-др/686/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

17 січня 2023 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому заяву позивача-відповідача ОСОБА_1

про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ майна подружжя задоволено, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та визнання права власності, задоволено частково.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що 19.11.2020 року ним було укладено договір з адвокатом Тарадай О.Т., за яким адвокату було сплачено 25 000 грн. в якості гонорару за надання правової допомоги. 08.09.2022 року позивач-відповідач уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Барилюк О.А., за яким адвокату було сплачено 15 000 грн. в якості гонорару за здійснення представництва. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача-позивача витрати на правничу допомогу в сумі 40 000 грн.

Сторони повідомлялись про день та час слухання справи, їх неявка не перешкоджає слуханню заяви по суті.

Судом встановлено, що у судовому засіданні від 13.12.2022 року представник позивача-відповідача заявляла про подачу заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня проголошення рішення. 18.12.2022 року нею було подано відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача-відповідача надано копії договорів про надання адвокатських послуг та копії квитанції до прибуткового касового ордера на суму 15 000 грн. та 25 000 грн.

Вказані докази є належними та допустимими щодо понесення відповідачем витрат у сумі 40 000,00 грн на професійну правничу допомогу (ст. 137 ЦПК України).

Щодо суми гонорару та способу його визначення, то статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19.

Висновками у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зокрема Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Таким чином, на підставі викладеного із врахуванням висновків у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, суд вважає, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 8 000 грн. витрат на правничу допомогу, в решті слід відмовити. Так, суд приходить до висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., (25 000 грн. витрати на послуги адвоката Тарадай О.Т. та 15 000 грн. витрати на послуги адвоката Барилюк О.А.) є завищеною щодо іншої сторони спору, із врахуванням складності справи та обсягу виконаної адвокатами роботи, а також дійсної необхідності понесення таких витрат. Більше того, суд вважає, що право позивача-відповідача укладати договір з будь-яким адвокатом, узгоджувати з ним суму гонорару за його роботу, не має створювати для відповідача-позивача надмірний тягар на відшкодування таких витрат та враховує реальність адвокатських витрат позивача-відповідача та їх дійсну необхідність.

Також суд зазначає, що при постановленні рішення 13.12.2022 року судом не вирішено питання про судові витрати, зокрема про розподіл судового збору та витрат на проведення експертизи.

Так, позивачем-відповідачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 6 306,00 грн. та 420,40 грн. за заяву про забезпечення позову, які слід стягнути з відповідача-позивача на його користь, оскільки, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Щодо стягнення судового збору за зустрічним позовом на користь відповідача-позивача, то суд вважає що такі витрати слід стягнути частково із врахуванням тих обставин, що зустрічний позов було задоволено частково. Отже із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 420,40 грн. витрат за заяву про забезпечення позову та 4 264,69 грн. і 4 754,40 грн. судового збору. Щодо стягнення витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи, то в цій частині слід відмовити, оскільки висновок експерта у даному випадку не мав значення при вирішенні спору, так як в частині вимог про виділення в натурі земельної ділянки та частини будинку відповідачу-позивачу було відмовлено, а квитанції на оплату автотоварознавчої експертизи, суду не було надано.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення відносно стягнення судових витрат, а саме: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 грн. витрат на правничу допомогу та 6 726,40 грн. судового збору, а також стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 439,49 грн. судового збору, в решті - відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Доповнити резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13 грудня 2022 року, зазначивши:

Первинну позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину слідуючого майна:

-земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 10100000:06:001:0171;

-житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 149.7 кв.м., житловою 74.9 кв.м.;

-легкового автомобіля марки HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 ;

-легкового автомобіля марки OPEL ANTARA державний номер НОМЕР_2 .

Решту 1/2 цього майна залишити у власності ОСОБА_2 .

Зустрічну позовну заяву задоволити частково.

Провести розподіл автомобілів в слідуючому порядку.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль OPEL ANTARA державний номер НОМЕР_2 .

Залишити автомобілі ЗАЗ 110557, 2002 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_3 та HYUNDAI, державний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску у власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31 725,77 грн. грошової компенсації вартості різниці автомобілів.

Решта зустрічного позову залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000 грн. витрат на правничу допомогу та 6 726,40 грн. судового збору, а також стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 439,49 грн. судового збору, в решті - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.12.2022 року.

Суддя:

Позивач: ОСОБА_1 .

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 . АДРЕСА_1 .

Додаткове рішення складено 17.01.2023 року.