Єдиний унікальний номер 341/105/23
Номер провадження 2/341/155/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Задністрянського ліцею Бурштинської міської ради, Новомартинівської філії Бурштинського ліцею № 3, Слобідської філії Бурштинського ліцею № 2 про визнання бездіяльності та стягнення компенсації,

у с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідачів щодо розгляду запиту на інформацію від 12.01.2023, яка виразилась у ненаданні відповіді у встановлений законом строк протиправною;

-зобов`язати відповідачів розглянути запит щодо інформації від 12.01.2023 у встановленому законом порядку;

-ураховуючи порушені права позивача на інформацію, протиправну бездіяльність відповідачів, сплатити позивачу компенсацію у сумі 2000,0 гривень.

Ознайомившись з позовною заявою та долученими до неї матеріалами, суд виходить з наступного.

Згідно частині першої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Пунктом 3 вказаної постанови визначається, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України(далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Позивач у позовній заяві просить визнати бездіяльність відповідачів щодо розгляду запиту на інформацію від 12.01.2023, яка виразилась у ненаданні відповіді у встановлений законом строк протиправною; зобов`язати відповідачів розглянути запит щодо інформації від 12.01.2023 у встановленому законом порядку; ураховуючи порушенні права позивача на інформацію, протиправну бездіяльність відповідачів, сплатити позивачу компенсацію у сумі 2000,0 гривень.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, спірні правовідносини виникли між фізичною особою та Задністрянським ліцеєм Бурштинської міської ради, Новомартинівської філії Бурштинського ліцею № 3, Слобідської філії Бурштинського ліцею № 2, які є суб`єктами владних повноважень, що визначає наявність публічно-правового спору та відносить його до юрисдикції адміністративного суду.

Таким чином, виходячи зі змісту позовних вимог та суб`єктного складу сторін, наявності публічно-правового спору, дана справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що останній може звернутися з позовом до адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 10, 19, 186, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Задністрянського ліцею Бурштинської міської ради, Новомартинівської філії Бурштинського ліцею № 3, Слобідської філії Бурштинського ліцею № 2 про визнання бездіяльності та стягнення компенсації.

Роз`яснити позивачу про можливість звернення з позовом до Задністрянського ліцею Бурштинської міської ради, Новомартинівської філії Бурштинського ліцею № 3, Слобідської філії Бурштинського ліцею № 2 про визнання бездіяльності та стягнення компенсації, до відповідного адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу України.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА