ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/276/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 05 лютого 2020 року між ним та власником автомобіля «Honda», р.н. НОМЕР_1 укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №л18550а0е, предметом якого було страхування вказаного транспортного засобу. 16 травня 2020 року в м. Запоріжжі трапилась ДТП за участю застрахованого автомобіля ««Honda», р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля «Hyundai» , р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Остання визнана винуватою в цьому ДТП постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2020 р. (справа № 334/2492/20). Відповідно до договору добровільного страхування позивач здійснив власнику пошкодженого в результаті цього ДТП автомобіля «Honda», р.н. НОМЕР_1 , страхове відшкодування майнової шкоди, а саме 20.07.2020 р. 10 388,89 грн, 28.07.2020 р. 3 563,83 грн, усього 13 952,72 грн. Після цього позивач набув право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», (поліс №АО/0999971), останній в межах ліміту відповідальності за їх заявою покрив суму матеріальних збитків в розмірі 5 788,69 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка становить 8 164,03 грн (13 952,72 грн 5 788,69 грн).

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки ПРАТ «СК «АСКО Донбас Північний» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПРАТ «СК «АРКС» з урахуванням зносу транспортного засобу «Honda», р.н. НОМЕР_1 (2008 року випуску), то у відповідності до приписів ст. 1194 ЦК України відповідач повинен сплатити різницю між загальною вартістю завданої шкоди (суми виплати ПРАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №л18550а0е від 05.02.2020 року в розмірі 13 952,72 грн) та сумою, сплаченою ПРАТ «СК «АСКО Донбас Північний» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0999971 від 16.05.2020 р. в розмірі 5 788,69 грн, і така різниця дорівнює 8 164,03 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2020 року в м. Запоріжжі трапилась ДТП за участю автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Honda», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2020р. (справа № 3/334/1299/2020, ЄУН 334/2492/20), яка набрала законної сили 31.07.2020 р., винуватою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вищевказаним фактом ДТП, визнано відповідачку ОСОБА_1 (а.с.5).

На момент ДТП транспортний засіб Honda», р.н. НОМЕР_1 , був застрахований на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № л18550а0е від 05.02.2020р., укладеного між ПрАТ «СК «АРКС» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник), ОСОБА_2 (вигодонабувач) (а.с.613).

Відповідно до умов вказаного договору страховим ризиком є, зокрема, збитки внаслідок ДТП. Страхове відшкодування виплачується страховиком в межах страхової суми 313000,00грн., франшиза 0,00%.

02 червня 2020 року вигодонабувач ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про подію і виплату страхового відшкодування за вищевказаним договором добровільного страхування ТЗ (а.с.15).

Згідно з Актом огляду ТЗ, складеним 30.06.2020 р. ОСОБА_4 , в ТЗ «Honda», р.н. НОМЕР_1 , виявлені такі пошкодження: датчики парковки розрушено корпус, підлягають заміні; накладка кришки багажнику - пошкодження ЛКП, підлягають фарбуванню (а.с.16).

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Макфрот» № АС-0000340 від 30.06.2020 р. вартість ремонтно-відновлювальних робіт ТЗ «Honda», р.н. НОМЕР_1 , становить усього з ПДВ 10 388,89 грн (а.с.17).

Згідно із страховим актом № ARX2591903 від 17.07.2020 р. та розрахунком страхового відшкодування, ДТП від 16.05.2020 р. визнано страховим випадком, сума страхового відшкодування на підставі рахунку №АС-0000340 від 30.06.2020р. становить 10 388,89 грн (а.с.1920).

Відповідно до платіжного доручення № 687999 від 20.07.2020 р. страховик ПрАТ «СК «АРКС» перерахував ТОВ «Макфрот» зазначену суму (а.с.23).

Згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Макфрот» №АС-0000406 від 27.07.2020 р. вартість ремонтно-відновлювальних робіт ТЗ «Honda», р.н. НОМЕР_1 , склала усього з ПДВ 13 952,72 грн (а.с.18).

Згідно із страховим актом № ARX2596620 від 27.07.2020 р. та розрахунком страхового відшкодування, ДТП від 16.05.2020 р. визнано страховим випадком, сума страхового відшкодування на підставі рахунку № АС-0000406 від 27.07.2020р. становить 13 952,72 грн. З урахуванням раніше сплаченої суми в розмірі 10 388,89 грн, додатковій сплаті підлягає 3 563,83 грн (а.с.2122).

Згідно з платіжним дорученням № 690466 від 28.07.2020 р. страховик ПрАТ «СК «АРКС» перерахував ТОВ «Макфрот» зазначену суму (а.с.24).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_2 , за спричинену в результаті ДТП третім особам шкоду, була застрахована в ПрАТ « СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», поліс №АО/000999971 від 16.05.2020 р., ліміт страхової суми за шкоду майну 100 000,00грн, франшиза 0,00грн (а.с.25).

Згідно з електронним повідомленням від 07.10.2021 р. СК «АСКО-ДП» сплатило ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування за страховим актом №1391/20 ГО від 25.01.2021 р. без ПДВ в розмірі 5 788,69 грн (а.с.26).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, передбачених ст. 1194 ЦК України, для стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів в сумі 8 164,03 грн як різниці між страховим відшкодуванням в розмірі 13 952,72 грн, сплаченим позивачем потерпілій особі за договором добровільного страхування наземного ТЗ, та страховим відшкодуванням в розмірі 5 788,69 грн, отриманим позивачем від третьої особи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідачки.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Стаття 6 цього закону встановлює, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Стаття 22 вказаного закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки ними доведені позовні вимоги та виплачено страхове відшкодування, а тому різницю між загальною оплатою та сумою сплаченою за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0999971 від 16.05.2020 р. слід стягнути з відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати ПРАТ «СК «АСКО Донбас Північний» грошової суми саме в розмірі 5 788,69 грн, а тому достовірно встановити різницю між загальною оплатою та сумою сплаченою за полісом не вдається за можливе.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти до висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Зазначених вимог, суд першої інстанції дотримався, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права спростовуються матеріалами справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вказаного, колегія суддів доходить до висновку, що жодними доказами не доведено підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Між тим, звертаючись до суду із позовом, позивач не довів недостатність страхової виплати на ряду з тим, що ПРАТ «СК «АСКО Донбас Північний» здійснив виплату страхового відшкодування, використавши межі ліміту. Тому, судова колегія доходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 1194 ЦК України.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування на рахунок позивача 5 788,69 грн від страхової компанії відповідачки ОСОБА_1 , якими є виключно первинні бухгалтерські документи. Додане електронне повідомлення таким доказом не є. Крім того, у суду відсутні документи, на підставі яких розраховувалась сума страхового відшкодування, яке підлягало виплаті потерпілій особі за договором обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власника автомобіля «Hyundai», р.н. НОМЕР_2 , яким в момент ДТП керувала відповідачка ОСОБА_1 .

Зазначене рішення є мотивованим, узгоджується з іншими встановленими обставинами справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2022 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 25 січня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков