ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 389/3139/22

провадження № 22-ц/4809/878/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Чельник О. І.

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Берднікова Г. В.) від 25.04.2023,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

29.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд змінити розмір аліментів, які на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 755/8318/20 стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання їх дитини - сина ОСОБА_3 , з 2000,00 грн щомісячно на частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вимогу позивача обґрунтовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 755/8318/20 на утримання їх з відповідачем малолітнього сина стягнуто з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 10 червня 2020 року й до досягнення дитиною повноліття.

Наразі відповідач проходить військову службу і його матеріальне становище істотно покращилося, а тому позивач вважає, що за для забезпечення потреб дитини доцільно змінити розмір стягуваних аліментів шляхом їх стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

2. Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.04.2023 позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: спосіб стягнення аліментів, що присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 755/83/18/20 змінено з твердої грошової суми у розмірі 2000,00 грн на частку заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на дитину, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. 3 ст. 181 СК України позивач, як одержувач аліментів, має право вимагати зміни способу стягнення аліментів, який раніше визначив суд. Суд також вважав, що з огляду на обставини справи відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

3. Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просив скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.04.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки усіх видів доходу платника аліментів до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що суд не дав належної оцінки його доводам про те, що у нього змінився сімейний стан, а саме: 27.07.2021 рів уклав шлюб з ОСОБА_4 ; його теперішня дружина має малолітню дитину дочку ОСОБА_5 , яка перебуває на його утриманні, у новому шлюбі у нього народилася дочка ОСОБА_6 . З огляду на те, що саме він забезпечує свою дружину та двох дітей, які з ними проживають, він голови сплачувати аліменти на свого сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки всіх видів свого доходу.

3. Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Філін Едуард Володимирович, надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому вимоги та аргументи апелянта не визнав, вказуючи на недоведеність відповідачем неможливості сплачувати аліменти у новому розмірі.

4. Позиції, висловлені сторнами у судовому засіданні

Сторони повідомленні належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Апелянт ОСОБА_2 у призначений час до суду не з`явилися, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Позивачка ОСОБА_1 апеляційну скргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

5. Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги та рішення суду

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у справі доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а тому не підлягає скасуванню або зміні.

6. Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини справи

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 755/8318/20, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 грн щомісячно, починаючи з 10.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

З 24.07.2021 ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина дочка ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України у зв`язку із чим отримує грошове утримання.

7. Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

7.1 Застосовні до правовідносин сторін норми права та їх джерела.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України, що передбачено ч. 1 ст. 1 СК України.

Правила, за якими визначається походження дитини, встановлені у главі 12 Розділу ІІІ СК України.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 150, ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до її повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, встановлений ст. 182 СК України. Зокрема, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 3 ст. 183 СК України).

7.2 Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Обставини справи, яка переглядається в апеляційному порядку, вказують на те, що обов`язок ОСОБА_2 утримувати свою дитину сина ОСОБА_3 ґрунтується на походженні дитини від відповідача, визначеному в порядку ст. ст. 121, 122 СК України та підтвердженому рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12.08.2020 у справі № 755/8318/20.

Вказаним рішенням суду у справі № 755/8318/20 встановлено спосіб стягнення аліментів та їх розмір: «…у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 грн щомісячно…».

Аналізуючи зміст ч. 3 ст. 181, ст. 183, ст. 184, ст. 192 СК України можна зробити висновок, що як спосіб, так і розмір стягуваних на підставі рішення суду аліментів на утримання дитини не вважається незмінним.

При цьому слід розуміти, що спосіб стягнення аліментів та розмір стягуваних аліментів не є тотожними поняттями.

Так перше означає певний прийом стягнення аліментів (у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі), а друге певну величину, яка перебуває у залежності, зокрема, від способу стягнення аліментів (частину від цілого заробітку (доходу) платника або визначену сталу грошову суму не залежно від заробітку (доходу) платника).

Отже, під зміною способу стягнення аліментів розуміється зміна раніше визначеного рішенням суду прийому стягнення аліментів, передбаченого ст. 183 або ст. 184 СК України.

За змістом абз. 2 ч. ст. 181 СК України зміна раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів залежить від волі стягувача. Тобто, лише від волевиявлення стягувача аліментів має значення для зміни способу їх стягнення (з частки від заробітку (доходу) платника на тверду грошову суму або навпаки).

Що ж до збільшення або зменшення розміру аліментів, то під цим слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників, тобто розмір частки або розмір твердої грошової суми.

При стягненні аліментів у частці від заробітку (доходу) їх платника сталою є лише частка, а фактична сума аліментів часто є змінною у бік збільшення, або в бік зменшення, бо залежить від розміру заробітку (доходу) платник за конкретний місяць з якого вираховується така частка.

Натомість фактичний розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, зовсім не залежить від розміру заробітку (доходу) їх платника, а тому є сталим з місяця в місяць.

З цього виходить, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд має визначити частку, або тверду грошову суму, яка надалі буде стягуватися.

При цьому не можна стверджувати про одночасне збільшення або зменшення розміру аліментів оскільки співвідношення мінливого (у частці, ст. 183 СК України) і сталого (у твердій грошовій сумі, ст. 184 СК України) розміру аліментів є завжди неточним, а тому їх неможливо порівнювати.

Тому, змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд має враховувати обставини, передбачені ст. 182 СК України, й визначити відповідну частку або тверду грошову суму.

Зокрема, у цій справі суд першої інстанції врахував, що позивач має двох дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , які народилися у різних шлюбах відповідача і яких він зобов`язаний матеріально утримувати нарівні з матерями цих дітей.

Місцевий суд обґрунтовано відхилив аргумент відповідача про те, що він зобов`язаний надавати утримання ще й малолітній дочці його дружини від попереднього шлюбу, тобто своїй падчерці.

Суд правильно послався на ч. 1 ст. 268 СК України згідно з якою мачуха, вітчим зобов`язаний утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Проте з матеріалів справи, а саме зі свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 38), та нотаріально посвідченої заяви її матері ОСОБА_4 (а.с. 37) вбачається, що падчерка відповідача має батька, але він їй не надає грошову допомогу, а її мати не зверталася до суду про стягнення аліментів з батька.

Таким чином, обов`язок утримувати малолітню ОСОБА_5 законом покладено на її батьків, а доказів, які б давали підстави вважати, що вони не можуть виконувати цей обов`язок з поважних причин відповідач не надав.

Небажання ОСОБА_4 звертатися до суду про стягнення з батька ОСОБА_5 аліментів на її утримання не створює для ОСОБА_2 обов`язок утримувати падчерку.

Щодо аргументу відповідача про утримання ним своєї дружини ОСОБА_4 , то згідно з наданими відповідачем індивідуальними відомостями ПФУ про застраховану особу ОСОБА_4 за 2017 2022 роки вона має дохід, зокрема, у 2022 році дохід становив 78600,00 грн (а. с. 49).

Доказів того, що теперішня дружина відповідача перебуває на його утриманні до суду не надано.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам у справі, повно встановив обставини справи, дав правильну кваліфікацію правовідносин сторін та ґрунтуючись на принципах справедливості, розумності та добросовісності регулювання сімейних відносин дійшов обгрунтованого висновку, що надалі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини сина ОСОБА_3 у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі щомісячно до повноліття дитини.

8. Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.01.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник