Номер провадження: 22-ц/813/1084/23
Справа № 521/9564/20
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача Головного управління Національної поліції в Одеській області, представника позивача Сокуренка І.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 ,

від відповідача ОСОБА_5 не з`явились,

від органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради - не з`явились,

переглянувши справу №521/9564/20 за позовом Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення з гуртожитку, стягнення заборгованості по оплаті за спожиті комунальні послуги за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року у складі судді Бобуйка І.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач Головне управління Національної поліції в Одеській області, звернувшись 16 червня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що в кімнатах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 з сім`єю дружиною ОСОБА_3 , сином ОСОБА_5 , дочкою ОСОБА_4 . За даною адресою зареєстрованими є тільки ОСОБА_3 та дитина ОСОБА_4 . Відповідачі не є ні діючими, ні звільненими працівниками поліції, ні колишніми співробітниками органів внутрішніх справ, з огляду на що не мають підстав для проживання в гуртожитку ГУНП в Одеській області та підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Крім того, з 2016 року з ОСОБА_1 та членами його сім`ї договір найму житла не укладався в силу відмови останніх від укладення договору. Проте, в гуртожитку ОСОБА_1 та члени його сім`ї проживали, за проживання в гуртожитку за період з 2016 року по 2019 рік утворилась заборгованість за комунальні послуги в загальному розмірі 47203,80 грн.

Позивач ГУНП в Одеській області просив:

виселити відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з кімнат № НОМЕР_1 та №20 гуртожитку Головного управління Національної поліції в Одеській області, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Філатова академіка, 72, без надання іншого жилого приміщення;

стягнути з відповідачів на користь ГУНП в Одеській області заборгованість по оплаті за спожиті комунальні послуги за період з 2016 року по 2019 рік у загальному розмірі 47203,80 грн.;

стягнути судові витрати (т.1 а.с.2-6).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.44).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що Договір найму житлового приміщення №5 від 01 січня 2015 року укладено на строк до 31 грудня 2015 року. У зв`язку з тим, що у 2015 році та послідуючих роках сім`ю ОСОБА_1 не попереджали у встановленому пунктом 10.4.1 Договору порядку про розірвання договору, то такий договір був продовжений до 31 грудня 2016 року, до 31 грудня 2017 року, до 31 грудня 2018 року, до 31 грудня 2019 року, до 31 грудня 2020 року відповідно та є чинним. Крім того, спірні кімнати надавались ОСОБА_1 та членам його сім`ї як службове житло у зв`язку з перебуванням у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом. Так як ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом більше 10 років, то в силу положень статті 125 ЖК України не може бути виселений без надання іншого жилого приміщення. Проти сплати за житлово-комунальні послуги не заперечували, однак у разі доведення їх розміру. З моменту передачі гуртожитку в оперативне управління ГУНП в Одеській області мешканці неодноразово звертались із колективними скаргами щодо надання рахунків на оплату та обґрунтування тарифів (т.1 а.с.98-104).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відзив не подали.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року залучено до участі в справі орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (т.1 а.с.175-176).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.191).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.209-214).

Висновок суду мотивовано тим, що Договір найму житлового приміщення №5 від 01 січня 2015 року є чинним, так як власник майна не попередив у встановленому договором порядку про розірвання договору. Спірні кімнати надавались ОСОБА_1 та членам його сім`ї як службове житло у зв`язку з перебуванням у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом. ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з університетом більше 10 років, тому ОСОБА_1 та його сім`я не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. У світлі практики Європейського суду з прав людини тривалий час проживання особи в житлі незалежно від його правового режиму є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі у розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. ОСОБА_1 та члени його сім`ї вселились у гуртожиток з підстав, що не суперечать пункту 17 Примірного положення про гуртожитки, тривалий час користувалися цим житлом, їх право користування житловим приміщенням підпадає під гарантії, передбачені пунктом 2 статті 8 Конвенції. Виселення відповідачів із спірних житлових кімнат є невиправданим втручанням у їх право на повагу до житла. Крім того, в гуртожитку проживає малолітня ОСОБА_4 , 2011 року народження, виселення з гуртожитку матиме наслідком втрату права користування житлом малолітньою дитиною, яка в гуртожитку зареєстрована. Вимагаючи виселення відповідачів, у тому числі дитини ОСОБА_4 , позивач не врахував інтереси малолітньої дитини, не запропонував відповідачам іншого житлового приміщення, що вказує на порушення норм, у тому числі міжнародного права. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги, то заборгованість у розмірі 47203,80 грн. за період з 2016 року по 2019 рік є недоведеною належними доказами, так як не надано розрахункових книжок, платіжних квитанцій, платіжних доручень, актів виконаних робіт, актів звірки, а також інших документів, передбачених пунктом 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.219-223).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Договір найму жилого приміщення №5 укладено між ОСОБА_1 та Полком ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області 01 січня 2015 року. Протоколом засідання комісії з розподілу житлової площі в гуртожитках Полку ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області №4 від 01 травня 2015 року було розглянуто правові підстави користування гуртожитками та було вирішено направити ОСОБА_1 та іншим особам попередження. Листом від 14 травня 2015 року №31а/-785 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що гуртожиток призначений для співробітників ОВС та запропоновано надати у десятиденний термін до Полку повідомлення із зазначенням місця роботи. ОСОБА_1 вказана інформація надана не була. 11 липня 2017 року дружині ОСОБА_1 було вручено попередження про виселення з гуртожитку від 06 липня 2017 року №25/368. У вказаний у попередженні термін ОСОБА_1 разом з сім`єю не виселився із гуртожитку. 02 квітня 2018 року комендантом гуртожитку була здійснена спроба вручити сім`ї ОСОБА_1 листа від 26 березня 2018 року №25/298 про виселення із кімнати та погашення боргів за комунальні послуги, після ознайомлення з яким отримувати його відмовились. 30 серпня 2018 року було повторно направлено ОСОБА_1 листа із вимогою надати відомості про місце роботи, на який відповіді не надано. У зв`язку з відсутністю відповіді на зазначений лист 24 січня 2019 року ОСОБА_1 був повторно попереджений про виселення із гуртожитку. Направленням відповідачам попередження про виселення ГУНП в Одеській області фактично повідомило відповідачів про намір розірвання договору найму житла, Договір №5 від 01 січня 2015 року є таким, що втратив чинність.

Висновок суду щодо службового житла безпідставний. Згідно статті 129 ЖК України єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер. Відповідно до Договору №34 від 01 вересня 2004 року відповідачам надавалась кімната №302, відповідно до Договору №355 від 01 вересня 2008 року надавалась кімната № НОМЕР_2 , починаючи з 2012 року надані кімнати №19, №20. При переселенні з одного жилого приміщення в інше відповідачам мав надаватися новий ордер. Судом не встановлено чи приймалось відносно відповідачів рішення щодо надання житлової площі в гуртожитку та чи видавався їм відповідний ордер, у справі відсутні докази на підтвердження права на вселення відповідачів до гуртожитку.

У рішенні суд зазначив, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом більше 10 років з огляду на що відповідно до статті 125 ЖК відповідачі не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення. Даний висновок суду є безпідставним. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 трудові відносини з університетом розпочалися 21 грудня 2002 року. У 2008 році балансоутримувачем гуртожитку став Полк ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області, відповідно з цього моменту університет перестав бути власником гуртожитку, тому відповідні житлові приміщення надавались саме Полком ПС ОМУ ГУМВС України в Одеській області, а не Одеським державним аграрним університетом. Відповідачі ніколи не працювали в органах внутрішніх справ. За таких обставин норма статті 125 ЖК не підлягає застосуванню у випадку щодо відповідачів.

Висновок суду в частині відмови у стягненні заборгованості за житлово-комунальні послуги є безпідставним. Суд встановив факт проживання відповідачів у спірних кімнатах. Проживаючи в гуртожитку, відповідачі здійснюють споживання комунальних послуг, що не спростовується й самими відповідачами. Якщо відповідачі вважають дійсним Договір №5 від 01 січня 2015 року, то мали хоча б сплачувати розмір зазначеної у цьому договорі плати за проживання в гуртожитку 580,73 грн. Доказів сплати за комунальні послуги за спірний період не надано. Щодо відсутності договору про надання комунальних послуг між апелянтом та відповідачами, то ГУНП в Одеській області не вбачає підстав для проживання відповідачів в гуртожитку, про що їх неодноразово повідомляло, рішення про вселення ГУНП в Одеській області не приймалось, ордер не видавався, тому підстав для укладення такого договору не було. Проте, хоч і відповідний договір не укладався, відповідачі продовжували проживати в гуртожитку та споживати комунальні послуги. Довідка начальника УФЗБО ГУНП в Одеській області №14/534/4 від 21 травня 2020 року містить відомості щодо загального розміру заборгованості за період з 2016 по 2019 роки. Не зазначення у вказаній довідці детального розрахунку не спростовує факт наявності такої заборгованості. Детальний розрахунок заборгованості із зазначенням відповідних місяців, тарифів, кількості спожитих послуг тощо додається до скарги, так як суд першої інстанції такі не вимагав та безпідставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за надані та спожиті відповідачами житлово-комунальні послуги.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовують тими ж доводами, що й заперечення на позов. Вважають Договір найму житлового приміщення №4 від 01 січня 2015 року чинним, так як не попередження їх про розірвання договору в порядку, встановленому пунктом 10.4.1 Договору, щорічно продовжувало дію цього Договору. Тривалість користування житлом, незважаючи на його правовий режим, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло їм належним в розумінні статті 8 Конвенції, тому виселення є невиправданим втручанням в їх приватну сферу та порушенням права на повагу до житла. Спірні кімнати надавались ОСОБА_1 та членам його сім`ї як службове житло у зв`язку з перебуванням у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом, тому перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з університетом більше 10 років в силу положень статті 125 ЖК унеможливлює виселення без надання іншого житлового приміщення. Проти сплати за житлово-комунальні послуги не заперечують за умови обґрунтованого розрахунку з посиланням на тарифи (т.2 а.с.31-37).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну мотивувальної частини рішення суду в частині позовних вимог про виселення; про скасування рішення суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог; про розподіл судових витрат з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , 1972 року народження, зареєстрований з 29 квітня 2003 року за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.11, 43).

ОСОБА_5 , 1996 року народження, зареєстрований з 09 серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.11, 32).

ОСОБА_3 , 1972 року народження, зареєстрована з 22 серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_4 , кімнати №19,20; в талоні на реєстрацію вписана дитина дочка ОСОБА_6 , 2011 року народження (т.1 а.с.11, 33).

ОСОБА_4 , 2011 року народження, згідно Довідки №55, виданої начальником ЦЗ ГУНП та комендантом ЦЗ ГУНП, зареєстрована з 22 серпня 2012 року за адресою: АДРЕСА_4 , кімнати №19,20 (за даними Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18 червня 2020 року зареєстрованою не значиться, є вписаною в талон на реєстрацію матері ОСОБА_3 ) (т.1 а.с.11, 34).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності гуртожиток, як об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), загальною площею 2105,50 кв.м, що в цілому складається з будівлі літ. «А» згідно технічного паспорту від 14 лютого 2011 року, зареєстрований 22 січня 2014 року на праві державної власності (розмір частки 1/1) Держави в особі Національної поліції України () на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданого 22 грудня 2011 року виконавчим комітетом Одеської міської ради (Акт приймання-передачі, серія та номер: б/н від 10 жовтня 2016 року Національної поліції України; Наказ про передачу гуртожитків в Одеській області до сфери управління Національної поліції України, серія та номер: 656/1013 від 12 серпня 2016 року Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України; Наказ про затвердження складу комісії з приймання-передачі гуртожитків, серія та номер: 751 від 25 серпня 2016 року Національної поліції України) (т.1 а.с.7, 55).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності гуртожиток, як об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), загальною площею 2105,50 кв.м, що в цілому складається з будівлі літ. «А» згідно технічного паспорту від 14 лютого 2011 року, зареєстрований 07 квітня 2014 року на праві оперативного управління Головного управління Національної поліції в Одеській області (). Нерухоме майно передано в оперативне управління Державою в особі Національної поліції України (). Речове право виникло на підставі Наказу про затвердження складу комісії з приймання-передачі гуртожитків, серія та номер: 751 від 25 серпня 2016 року Національної поліції України, Акту приймання-передачі, серія та номер: б/н від 10 жовтня 2016 року Національної поліції України (т.1 а.с.8, 56).

Згідно Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , затвердженого Наказом ГУНП в Одеській області від 11 лютого 2020 року №366, гуртожиток це спеціально споруджений або переобладнаний житловий будинок, який використовується для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах), які являються працівниками поліції (п.2 розділу І); жила площа в гуртожитку згідно статті 128 Житлового кодексу надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках за рішенням комісії з розподілу житлової площі в гуртожитках ГКНП, незалежно від черговості, наявності пільг тощо (п.4 розділу І); виселення з гуртожитку здійснюється відповідно до статті 132 Житлового кодексу (п.6 розділу І); на підставі рішення Комісії про надання жилої площі в гуртожитку, працівникові видається спеціальний ордер, який дійсний до 30 днів та є єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку; після цього між ГУНП та мешканцями гуртожитку укладаються договори найму житлового приміщення (п.1, розділу П) (т.1 а.с.9-10).

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не були та не є працівниками органів внутрішніх справ чи національної поліції (т.1 а.с.13-15).

Національною поліцією України в особі уповноваженого органу не приймалось рішень про надання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (право малолітньої ОСОБА_4 похідне від права її батьків) жилої площі в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , спеціальний ордер на вселення на жилу площу в гуртожитку не видавався, відповідно, договір найму житлового приміщення після вселення на жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордеру не укладався.

Щодо виселення.

Згідно Довідки №55 начальника ЦЗ ГУНП та коменданта ЦК ГУНП Горобей О.М. та члени його сім`ї дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_4 проживають в кімнатах 19, АДРЕСА_5 , займають житлову площу 32,3 кв.м на першому поверсі п`яти поверхової будівлі; особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 (т.1 а.с.11).

ОСОБА_1 , 1972 року народження, за даними Трудової книжки НОМЕР_4 з 20 грудня 1999 року зарахований до аспірантури Одеського державного сільськогосподарського інституту на денну форму навчання; з 21 грудня 2002 року перебував у трудових відносинах з Одеським державним аграрним університетом; Наказом №105-вк від 01 листопада 2019 року продовжено роботу на посаді доцента кафедри ветеринарної гігієни, санітарії і експертизи за контрактом (обрано за конкурсом) (т.1 а.с.141-142).

За доводами відзиву ОСОБА_1 та його сім`я проживають у спірному гуртожитку з січня 2000 року, до 2008 року проживали на підставі договорів, укладених з Одеським державним аграрним університетом, з яким після 2002 року ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах. Після переходу гуртожитку у 2008 році до відання МВС України, а з 2014 року до відання Національної поліції України проживання в гуртожитку здійснювалось на підставі договорів найму, що укладались з цими органами.

Відповідачами на підтвердження права проживання в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , надано:

Договір на платне проживання в гуртожитках Одеського державного аграрного університету в особі ректора №34 від 01 вересня 2004 року, укладений між Одеським державним аграрним університетом та ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_6 (т.1 а.с.118).

Договір на платне проживання в гуртожитках Одеського державного аграрного університету в особі ректора №355 від 01 вересня 2008 року, укладений між Одеським державним аграрним університетом та ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_7 (т.1 а.с.117);

Договір найму житлового приміщення №4 від 31 грудня 2012 року, укладений між Полком ПС при ОМУ Головного управління МВС України в Одеській області в особі командира полку та ОСОБА_1 на кімнати АДРЕСА_8 , загальною площею 32,3 кв.м, на підставі заяви на склад сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (т.1 а.с.113-116);

Договір найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2014 року, укладений між Полком ПС при ОМУ Головного управління МВС України в Одеській області в особі командира полку та ОСОБА_1 на кімнати АДРЕСА_8 , загальною площею 32,3 кв.м, на підставі заяви на склад сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (т.1 а.с.109-112).

Договір найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2015 року, укладений між Полком ПС при ОМУ Головного управління МВС України в Одеській області в особі командира полку та ОСОБА_1 на кімнати АДРЕСА_8 , загальною площею 32,3 кв.м, на підставі заяви на склад сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (т.1 а.с.107-108).

Отже, після переходу у 2011 році гуртожитку з університету до оперативного управління органів внутрішніх справ право тимчасового платного користування ОСОБА_1 та членами його сім`ї кімнат № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , підтверджувалось договорами найму житлового приміщення, що укладались між уповноваженим власником гуртожитку (органу, в оперативному управлінні якого перебував гуртожиток) та ОСОБА_1 на підставі заяви ОСОБА_1 ; спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку ні органами внутрішніх справ, ні потому поліцією ОСОБА_1 ніколи не видавався та, відповідно, договір найму житлового приміщення на підставі спеціального ордеру не укладався.

ОСОБА_1 та члени його сім`ї є особами, які продовжили мешкати в гуртожитку після переходу такого у відання органів внутрішніх справ, а потому поліції, та які ніколи не перебували у трудових відносинах (не проходили службу) ні з органами внутрішніх справ, ні з поліцією. Право користування житловими приміщеннями (кімнатами) будівлі гуртожитку у ОСОБА_1 та членів його сім`ї може мати місце виключно на підставі договору найму жилого приміщення, тобто таке право є тимчасовим платним користуванням.

ОСОБА_1 не надано доказів того, що в гуртожиток у період його перебування в управлінні Одеського державного аграрного університету (даний навчальний заклад не має жодного відношення до органів внутрішніх справ чи поліції) він та члени його сім`ї вселилися на підставі спеціального ордеру на жилу площу в гуртожитку. Наявні в справі докази вказують на те, що проживання в гуртожитку у період його перебування в управлінні Одеського державного аграрного університету здійснювалось виключно на договірних підставах згідно укладених між університетом в особі ректора та ОСОБА_1 договорів найму на платне проживання в гуртожитках університету.

Гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , з 2011 року не перебуває в управлінні Одеського державного аграрного університету, тому подальше перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з університетом не впливає на його право користування житловою площею в будівлі гуртожитку, що змінила володільця, оскільки це право продовжувалось у ОСОБА_1 не на підставі того, що він працює в університеті, а на підставі договорів найму жилого приміщення, що надавали право тимчасово платно користуватися житловими кімнатами

АДРЕСА_8 , розташована за адресою: АДРЕСА_4 , ніколи не мала жилих приміщень зі статусом «службові жилі приміщення», тому право користування жилими приміщеннями не регулюються положеннями Глави 3 Житлового кодексу, яка передбачає користування службовими приміщеннями.

ОСОБА_1 та члени його сім`ї не підпадають під категорію осіб, яких не може бути веселено без надання іншого жилого приміщення, на них не поширюються положення статі 125 Житлового кодексу.

Право ОСОБА_1 та членів його сім`ї користування жилими кімнатами № НОМЕР_1 , НОМЕР_5 будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , виникло на підставі договору найму жилого приміщення, а не на підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку (спеціального ордеру), виданого як особі, що перебуває у трудових відносинах, тому на правовідносини користування ОСОБА_1 та членів його сім`ї жилою площею в будівлі, що є гуртожитком, не поширюються норми Глави 4 Житлового кодексу, що регулює користування гуртожитками.

Спірні правовідносини є договірними, що виникли на підставі договору найму жилого приміщення та, відповідно, регулюються нормами Цивільного кодексу України щодо найму житла, що є об`єктом права державної власності та являє собою дві житлові кімнати в будівлі, що має статус гуртожитку державної форми власності Держави в особі Національної поліції України та перебуває в оперативному управлінні Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Суд не надає оцінку законності укладення договору найму житла з ОСОБА_1 , який не перебуває в трудових відносинах (не проходить службу) з уповноваженим власником будівлі, що має зареєстрований в установленому законом порядку статус гуртожитку, оскільки дане не є наразі спірним.

Суд виходить з того, що право користування ОСОБА_1 та членів його сім`ї виникло на підставі договору найму житла, тому виселенню ОСОБА_1 та члени його сім`ї підлягають у зв`язку із втратою такого договірного права користування житловими кімнатами.

Так, в останнє Договір найму жилого приміщення №5 було укладено 01 січня 2015 року між Полком ПАС при ОМУ Головного управління МВС України в Одеській області в особі командира полку та ОСОБА_1 на кімнати АДРЕСА_8 , загальною площею 32,3 кв.м, на підставі заяви на склад сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

За умовами Договору найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2015 року Договір «набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2015 року включно» (п.10.1 Договору); «обчислення строку найму починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі жилого приміщення та рухомого майна мешканця і закінчується 31 грудня 2015 року включно або в інший день відповідно до умов цього Договору» (п.10.1.1 Договору); у разі припинення цього Договору мешканець має право залишити за собою проведені ним поліпшення нерухомого майна, якщо вони можуть бути відокремлені від нерухомого майна без заподіяння йому шкоди» (п.10.3 Договору); «реорганізація Полку, або перехід права власності на гуртожиток до третіх осіб не визнаватимуться підставами для зміни умов або припинення дії цього Договору і він буде чинним для нового власника (власників, його правонаступників)…» (п.10.4 Договору); «якщо до закінчення строку Договору сторони не попередили про розірвання в термін до 15 діб, договір вважається продовженим на той самий строк» (п.10.4.1 Договору); «цей Договір припиняє свою дію внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено (п.10.6.1), достроково за погодженням сторін цього Договору (п.10.6.2), в інших випадках, передбачених Договором або законом (п.10.6.3)» (п.10.6 Договору).

Відповідачі вважають, що на момент звернення позивача до суду та вирішення судом спору Договір найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2015 року був чинним, так як ОСОБА_1 не був у передбаченому пунктом 10.4.1 Договору порядку та строки попереджений ГУНП в Одеській області про розірвання договору, тому такий Договір щороку вважався продовженим на той самий строк.

Доводи відповідачів не спростовані. В справі відсутні докази виконання позивачем положень пункту 10.4.1 Договору, а наявна в справі переписка або є не врученою, або стосується інших питань, що в сукупності не доводить безспірно те, що Договір найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2015 року станом на час звернення ГУНП в Одеській області 16 червня 2020 року до суду з позовом про виселення відповідачів припинив свою дію на підставі пункту 10.6.1 Договору.

За таких обставин, правові підстави для задоволення поданих 16 червня 2020 року позовних вимог про виселення без надання іншого жилого приміщення відсутні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні цієї частини вимог, виклав обґрунтування, яке не відповідає обставинам справи, нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Тому, мотивувальна частина рішення в частині вимог про виселення підлягає викладенню в редакції даної постанови та висновків суду апеляційної інстанції.

Право ОСОБА_1 та членів його сім`ї користування жилими кімнатами в будівлі, що є гуртожитком ГУНП в Одеській області, має договірний тимчасовий платний характер, тому за виконання положень пункту 10.4.1 Договору найму жилого приміщення №5 від 01 січня 2015 року ГУНП в Одеській області не позбавлений права вимагати звільнення приміщення (виселення).

Щодо заборгованості по оплаті комунальних послуг.

Згідно Довідки №55 начальника ЦЗ ГУНП та коменданта ЦК ГУНП Горобей О.М. та члени його сім`ї дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_4 проживають в кімнатах АДРЕСА_9 , займають житлову площу 32,3 кв.м на першому поверсі п`яти поверхової будівлі; особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 (т.1 а.с.11).

З 2016 року ОСОБА_1 надані та спожиті послуги з водопостачання (водовідведення), електропостачання, теплопостачання не сплачує.

Обґрунтованих доводів несплати за фактично спожиті послуги відповідачі не зазначили.

Згідно Довідки №14/534/4 від 21 травня 2020 року ГУНП в Одеській області заборгованість за період з 2016 по 2019 рік з водопостачання, електропостачання, теплопостачання, газопостачання становить в загальній сумі 47203,80 грн. (т.1 а.с.12).

Розрахунок теплопостачання здійснюється із розрахунку жилої площі займаних кімнат 32,3 кв.м та тарифів у опалювальний період (т.2 а.с.227).

Розрахунок водопостачання здійснюється із розрахунку кількості 4 проживаючих осіб та тарифів на одну особу (т.2 а.с.228).

Розрахунок електропостачання здійснюється із розрахунку 4 проживаючих осіб та тарифів на одну особу (т.2 а.с.229).

Відповідачі заперечили, а позивач не спростував, що послуги газопостачання на першому поверсі будівлі не надаються. За таких обставин, із загальної суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає виключенню сума 661,06 грн. за газопостачання, що нарахована за 2016 рік.

Отже, з ОСОБА_1 , на якого відкрито особовий рахунок на кімнати № НОМЕР_1 , НОМЕР_5 загальною площею 32,3 кв.м, підлягає стягненню заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 2016 року по 2019 рік в загальній сумі 46542,74 грн. (47203,80 грн. 661,06 грн. = 46542,74 грн.)

Відмовляючи в позові в частині вимог про стягнення заборгованості за послуги, суд першої інстанції безпідставно виходив з недоведеності вимог. Рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення судом апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог та стягнення заборгованості за спірний період в загальній сумі 46542,74 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати ГУНП в Одеській області на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в загальній сумі 5255,00 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року в частині позовних вимог Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року в частині позовних вимог Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 2016 року по 2019 рік скасувати.

Позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 2016 року по 2019 рік задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь Головного управління Національної поліції в Одеській області () заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 2016 року по 2019 рік в загальній сумі 46542 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь Головного управління Національної поліції в Одеській області () витрати на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в сумі 5255 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова