РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
Справа № 285/2554/22

провадження у справі № 2/0285/13/23

26 січня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючого судді Помогаєва А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ковальчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" про стягнення невиплачених грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:
22.06.2022 представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

26.12.2022 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій представник позивача просить стягнути з ТОВ "Церсаніт Інвест" на користь ОСОБА_2 суму невиплачених грошових коштів при підвищенні тарифних ставок (окладів) у розмірі 442534,75 грн. (а.с. 79-81).

В обгрунтування заявлених вимог посилався на наступні обставини.

Позивач ОСОБА_2 працює у ТОВ "Церсаніт Інвест" на посаді оператор виробничої дільниці.

Згідно наказу ТОВ "Церсаніт Інвест" від 04.08.2015 року №420/1, на підставі довідки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було увільнено від основної роботи, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, у зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації на особливий період, відповідно до ст. 119 КЗпП України.

В подальшому ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 18.01.2017.

Наказом ТОВ "Церсаніт Інвест" №28/1 від 018.07.2017 року ОСОБА_2 увільнено від роботи з 18.01.2017, у зв`язку з укладанням вищезазначеного контракту.

Позивач зазначає, що відповідачем здійснювалась виплата середнього заробітку, проте в неналежному розмірі. Дохід за період з 01.08.2015 по 31.08.2021 склав 313821,89 грн.

Позивач вважає, що відповідачем порушено норми чинного законодавства щодо порядку нарахування середнього заробітку особам, за якми він зберігається на час проходження військової служби.

У судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Стороною відповідача будь-яких заяв по справі не подано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення.

На виконання ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.01.2022 по справі №285/352/22 ТОВ "Церсаніт Інвест" надало інформацію щодо оплати праці ОСОБА_2 (а.с. 88, 93-95)

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інщих правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Розглянувши справу в межах позовних вимог, викладених у заяві про їх уточнення від 26.12.2022, дослідивши надані докази, суд з`ясував наступні обставини.

Позивач ОСОБА_2 з 29.05.2013 прийнятий на роботу до ТОВ "Церсаніт Інвест" згідно наказу №491 від 28.05.2013 на посаду оператора виробничої дільниці випалу, цеху санітарної кераміки. (а.с. 9)

Згідно наказу ТОВ "Церсаніт Інвест" від 04.08.2015 року №495/1 ОСОБА_2 було увільнено від основної роботи зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, у зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації на особливий період, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України. (а.с. 10)

Наказом відповідача №28/1 від 018.07.2017 року ОСОБА_2 увільнено від роботи з 18.01.2017, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, у зв`язку з укладанням контракту про проходження військової служби. (а.с. 11)

З наданих суду доказів вбачається, що у період з 29.05.2013 по теперішній час ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ТОВ "Церсаніт Інвест".

Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Суми середнього заробітку, які зберігаються за працівником, розраховуються згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Постанова №100).

Згідно п. 2 Постанови №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Частиною 1 пункту 10 Постанови № 100 було визначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Пункт 10 виключено на підставі Постанови КМ N 1213 від 09.12.2020. Таким чином, припинено дію норми, що була підставою для перерахунку середнього заробітку працівників.

Предметом спору в даній справі є право позивача на підвищення розміру середнього зааробітку та сума недоотриманих позивачем коштів внаслідок порушення такого права.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості в сумі 442534,75 грн суд дійшов висновку, що він не відповідає вмогам чинного законодавства та суперечить інформації про умови оплати праці, яка надана відповідачем.

З розрахункових листків про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за червень та липень 2015 року вбачається, що у червні нараховано 4557,98 грн, у липні - 4948,59 грн. При цьому відпрацьований час становив у червні - 174 години, у липні - 192 години (а.с. 94, 95).

Таким чином, заробіток ОСОБА_2 за 2 місяці становив 4557,98 + 4948,59 = 9506,57 гривень.

За той же період ним відпрацьовано 174+192=366 годин.

Шляхом поділу суми заробітку за 2 місяці на кількість відпрацьованих годин визначається середня погодинна заробітна плата: 9506,57 / 366 = 25,97 грн/год.

З наданої відповідачем інформації вбачається, що коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві не застосовувався, зміна істотних умов праці не відбувалась. Розмір заробітної плати збільшувався відповідно до зведеної тарифної сітки у наступному розмірі:

01.10.2015 р. - 18,17 грн/год

01.07.2016 р. - 19,26 грн/год

01.08.2016 р. - 20,86 грн/год

01.01.2017 р. - 22,42 грн/год

01.04.2017 р. - 25,30 грн/год

01.12.2017 р. - 31,12 грн/год

01.10.2018 р. - 35,29 грн/год

01.03.2019 р. - 38,80 грн/год

01.10.2019 р. - 44,00 грн/год

Надана відповідачем інформація свідчить про факт збільшення заробітної плати.

Відсутність формально визначеного відповідачем коефіцієнта збільшення не є підставою для звільнення від виконання обов`язку з коригування середнього заробітку позивача.

Оскільки коефіцієнт збільшення є результатом математичної операції ділення розміру заробітної плати після її підвищення на розмір раніше визначеної суми заробітної плати, або визначення суми збільшення у відсотковому вимірі порівняно з первинним розміром, слід дійти висновку, що фактичне збільшення погодинної оплати праці на підприємстві було підставою для перерахунку середнього заробітку працівника відповідно до п. 10 Постанови №100, за період, коли така норма була чинна.

Шляхом порівняння етапів збільшення розміру заробітної плати з фактично нарахованим та виплаченим ОСОБА_2 середнім заробітком, суд дійшов висновку, що його середня погодинна заробітна плата перевищувала середній розрахунковий рівень по підприємству до грудня 2017 року, що пов`язано з включенням до неї додаткових складових (зокрема, преміальних виплат).

Право на перерахунок у позивача виникло з 01.12.2017, у зв`язку досягненням середнього розміру погодинної оплати праці на підприємстві, що перевищував базовий розрахунковий рівень середнього заробітку позивача (за червень та липень 2015 року).

Таким чином, період з серпня 2015 року по листопад 2017 року необгрунтовано включений позивачем до розрахунку заборгованості.

Суд також не бере до уваги безпідставне посилання позивача на визначені ним самостійно "приблизні збільшення заробітної плати" за період з 01.03.2020 до 01.08.2022, щодо якого відсутня інформація відповідача.

Крім того, позивачем у наданому розрахунку використано середньомісячну розрахункову тривалість робочого часу 276,8 годин, що не відповідає середній кількості відпрацьованого часу за останні 2 місяці роботи (366 годин / 2 місяці = 183 год./міс.).

У зв`язку з внесенням змін до Постанови №100, а саме виключенням п. 10 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України N1213 від 09.12.2020, з грудня 2020 року зникла правова підстава для коригування середньої заробітної плати на коефіцієнт її підвищення.

Разом з тим, з наданої суду інформації вбачається відсутність підвищення заоробітної плати на підприємстві відповідача у період з 01.10.2019, що свідчить про її збереження на рівні 44,00 грн./год. до кінця спірного періоду.

Оскільки суду не надано коефіцієнтів підвищення заробітної плати по підприємству, а їх розрахункове визначення судом ускладнює математичну операцію нарахування середнього заробітку позивача, суд вважає за необхідне визначити розмір доходу, що підлягав нарахуванню позивачу, шляхом множення суми середньогодинного заробітку на середньомісячну кількість відпрацьованих ним годин за 2 останні місяці перед припиненням роботи (183 год./міс.)

Таким чином, за період з грудня 2017 (місяць, з якого середній заробіток за даними ТОВ "Церсаніт Інвест" перевищів заробіток позивача) по липень 2022 року відповідач був зобов`язаний нарахувати 412710,75 грн, що складається з наступного: (31,12 грн Х 183 год. Х 10 міс.) + (35,29 грн Х 183 год. Х 5 міс.) + (38,80 грн Х 183 год. Х 7 міс.) + (44,00 грн Х 183 год. Х 34 міс.).

З розрахунку, наведеного позивачем, вбачається, що відповідачем фактично нараховано та виплачено за той же період 235264,14 грн.

Отже, заборгованість відповідача становить 412710,75 грн - 235264,14 грн = 177446,61 грн.

Визначена таким чином сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру частки задоволення позову, а саме 994,83 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" на користь ОСОБА_2 невиплачену частину середнього заробітку в сумі 177446 (сто сімдесят сім тисяч чотириста сорок шість) гривень 61 копійка.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" на користь держави судовий збір в сумі 994 (дев`ятсот дев`яносто чотири) гривні 83 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 31.01.2023 року.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест", адреса: 11725, Житомирська обл., Звягельський р-н, с. Чижівка, вул. Чижівська, 4; Код .

Суддя А.В. Помогаєв