Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6895/21
Номер провадження2/711/443/23
РІШЕННЯ
17 січня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В..
при секретарі Кофановій А.О.,
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Білічак Х.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката Матвійчука Дмитра Володимировича до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Профінвест» про виконання зобов`язання, -
ОСОБА_2 , діючи в особі представника адвоката Матвійчука Д.В. звернулася в суд з позовом до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт», ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест» про виконання зобов`язання.
Позов обгрунтовує тим, що 18.06.2021 року між нею та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт», від імені, інтересах та за рахунок якого на підставі Договору №05022019-КУА від 05.02.2019 року про управління активами, діє ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест», укладено Договір купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5.
В термін передбачений договором, 24.06.2021 р. нею сплачено ціну деривативу в сумі 744266 грн., без ПДВ в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1293205 від 24.06.2021 року.
Відповідно до п.5.1. договору продавець зобов`язується передати покупцеві дериватів по акту прийому-передачі деривативів протягом 3 робочих днів з моменту повної оплати покупцем ціни договору відповідно до умов цього договору.
Станом на 24.10.2021 року зобов`язання відповідачами в натурі не виконано. Відділ продажу повідомляє що з нею зв`яжуться безпосередньо відповідачі, які ухиляються від виконання зобов`язань за Договором.
У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).
В порушення умов п.5.1. договору відповідач 1, в інтересах і за рахунок якого діє відповідач 2 свої зобов`язання з постачання деривативу не виконало.
Зазначила, що відповідно до частини третьої статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Права позивача, як споживача було порушено відповідачами. У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Отже, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення лозову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2021 року відкрите загальне позовне провадження у справі.
Дериватив не є товаром (продукцією) в значенні Закону України «Про захист прав споживачів», адже, продукція-це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб, а дериватив не задовольняє жодної суспільної потреби. Дериватив - це форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року, який лише засвідчує зобов`язання ТОВ «Інтерпроект» продати майнові права на квартиру на певних умовах. Договір продажу деривативу та передача Деривативу передбачає передачу прав покупця за форвардним контрактом від ПАТ «Істейт» позивачу. По суті, договір продажу деривативу - це договір відступлення майнових прав, закріплених у форвардному контракті, від ПАТ «Істейт» позивачу.
Таким чином, правовідносини, з яких виник спір, не мають своїм предметом передачу товару, як його визначає Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідачі не являються ні виробниками, ні продавцями товару, як їх визначає Закон України «Про захист прав споживачів». Як зазначив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів від правовідносин, які, крім норм зобов`язального права, регулюються нормами Закону № 1023-ХІІ (Закон України «Про захист прав споживачів»), слід відрізняти правовідносини, які під дію останнього Закону не підпадають. Так, якщо юридична особа відчужує фізичній особі належне їй на праві власності нежитлове приміщення або будь-яке інше майно, яке було у її володінні та користуванні, норми Закону № 1023-ХІІ не поширюються, оскільки в них немає такого необхідного елемента, як суб`єкт господарювання - виробник товару або виконавець робіт та послуг.
Враховуючи що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а продукції (товару) у спірних правовідносинах, як було обґрунтовано вище, немає, позивач не є у спірних правовідносинах споживачем.
Крім цього, як було зазначено вище, позивач не обґрунтовує які саме його права як споживача порушені, обмежуючись у позові лише однією фразою «Права позивача, як споживача було порушено відповідачами» (абз. 8 стор. 5 позовної заяви). У такому разі застосування положень закону України «Про захист прав споживачів» виключається.
Вважає висновок про те, що на спірні правовідносини поширюється дія згаданого закону, безпідставним, оскільки відносини, які виникли між позивачем та відповідачем-1, не є відносинами за участю споживача, в зв`язку з чим питання пред`явлення позову в даній справі повинно вирішуватись, виходячи із загальних правил підсудності, а тому справу слід передати до Печерського районного суду м. Києва.
Крім того зазначили, що ПАТ «Істейт» повністю виконало свої зобов`язання, що вбачається з наступного.
Як передбачено п. 5.1 договору продажу деривативу, продавець зобов`язується передати покупцю дериватив за актом прийому-передачі деривативу протягом 3 робочих днів з моменту здійснення покупцем повної оплати ціни договору відповідно до умов договору продажу деривативу. Ціна Договору продажу деривативу, визначена у п. 3.1. в сумі 744266 грн., була сплачена покупцем (позивачем) 24.06.2021 р., що підтверджується наданою позивачем копією платіжного доручення № 1293205 від 24.06.2021р. на суму 744266,00 грн.
Однак, представник продавця (ПАТ «Істейт»), який був уповноважений на укладення та виконання договорів продажу деривативів від імені продавця - ОСОБА_3 , не став чекати оплати від покупця і в день укладення договору продажу деривативу, на довірі, що покупець здійснить за нього оплату, передав покупцю оригінал деривативу - форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року При цьому акт прийому-передачі деривативу підписаний не був, оскільки автоматизована система документообігу ПАТ «ІСТЕЙТ», в якій готуються всі документи за участю ПАТ «Істейт», не дозволяє сформувати та роздрукувати документи раніше настання певної обставини, якою обумовлено вчинення тієї чи іншої дії. У даному випадку, оскільки договір продажу деривативу містив в якості умови підписання акту прийому-передачі деривативу застереження про здійснення оплати ціни договору у повному обсязі, сформувати для підписання зазначений акт до зарахування на рахунок ПАТ «Істейт» відповідної суми коштів від покупця було неможливо. Саме тому представник ПАТ «Істейт» Д.Є. Маліновський, передавши на довірі покупцю в день укладення договору оригінал деривативу, не склав та не підписав з позивачем (покупцем) акт прийому-передачі деривативу. Враховуючи обіцянку позивача провести оплату ціни договору у встановлений п. 4.1 договору 3-денний строк від дати його укладення, представник ПАТ «Істейт» та позивач досягли згоди про підписання акту прийому-передачі деривативу після зарахування від позивача коштів на рахунок ПАТ «Істейт».
Позивач сплатила ціну договору продажу деривативу 24.06.21 р., але не з`явилася в місце укладення договору продажу деривативу для підписання акту прийому-передачі деривативу незважаючи на неодноразові запрошення, які робилися їй в телефонному режимі.
Отримавши від позивача письмову вимогу про передачу деривативу, яким є форвардний контракт (лист від 08.07.2021 року, отриманий ПАТ «Істейт» 12.07.2021 року), ПАТ «Істейт» звернулося до особи, зобов`язаної за форвардним контрактом - ТОВ «Інтепроект» із запитом щодо пред`явлення покупцем оригіналу зазначеного форвардного контракту (деривативу) до виконання.
Згідно з отриманою від ТОВ «Інтепроект» інформацією, позивач 18.06.2021 року пред`явила дериватив - форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року особі, зобов`язаній за форвардним контрактом - ТОВ «Інтерпроект») до виконання. Позивач фактично реалізувала права, які надав дериватив - форвардний контракт № 170321-389. На виконання умов форвардного контракту № 170321-389 від 17.03.2021 року між ТОВ «Інтерпроект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2015/Б013-5 від 18.06.2021 року. Форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 р. виконаний належним чином і зобов`язання сторін за ним припинилися. Обидва оригінали форвардного контракту № 170321-389 від 17.03.2021 року (і примірник ТОВ «Інтерпроект», і примірник громадянки ОСОБА_2 , яка пред`явила контракт до виконання) знаходяться у справах ТОВ «Інтерпороект».
Також зазначила, що порушення прав позивача, на захист яких вона звернулася до суду, в дійсності відсутні, що підтверджується вищевикладеними обставинами та фактом реалізації позивачем прав, які надаються самим деривативом (Форвардним контрактом) укладеним на його виконання договору купівлі-продажу майнових прав №2015/Б013-5 від 18.06.2021 року.
А тому, просила суд передати справу до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за належною територіальною підсудністю, після сплати позивачем судового збору за подання позову та в задоволенні позову відмовити.
03.12.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест» в якому представник відповідача просив передати справу до Печерського районного суду м. Києва для розгляду за належною територіальною підсудністю, після сплати позивачем судового збору за подання позову та в задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав.
10.12.2021 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшли відповіді на відзив ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт» та ТОВ «Компанія з управління активами «Профінвест». У відповідях на відзиви представник позивача зазначає про те, що твердження відповідачі в про те, що договірні відносини не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», і як похідна підстава, що позовна заява подана з порушенням правил підсудності не відповідає дійсності. Також вказує на те,що належних, допустимих, достовірних доказів в розуміння ЦПК, щоб свідчили про передання деривативу позивачу відповідачами не надано.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2022 року закрите підготовче провадження у справі.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його повністю.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, у своїх відзивах на позовну заяву представник відповідачів посилається на те, що на спірні правовідносини не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим справа не може розглядатися Придніпровським районним судом м. Черкаси та підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Так, Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Статтею 1 цього Закону визначено, що: виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар (п.4 ч.1); договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція (п.7 ч.1); продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (п.18 ч.1); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п.19 ч.1); споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1).
Позивач звернулася до суду з позовом про зобов`язання виконати в натурі обов`язок, передбачений договором купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 від 18.06.2021 року.
Вимогами підпункту 14.1.45 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дериватив - стандартний документ, що засвідчує право та/або зобов`язання придбати чи продати у майбутньому цінні папери, матеріальні або нематеріальні активи, а також кошти на визначених ним умовах. Порядок випуску та обігу деривативів установлюється законодавством. Стандартна (типова) форма деривативів затверджується Кабінетом Міністрів України.
До деривативів належать: своп, опціон, форвардний контракт та ф`ючерсний контракт (ф`ючерс).
Форвардний контракт - стандартизований цивільно-правовий договір, за яким продавець зобов`язується у майбутньому в установлений строк передати базовий актив у власність покупця на визначених умовах, а покупець зобов`язується прийняти в установлений строк базовий актив і сплатити за нього ціну, визначену таким договором. Усі умови форварду визначаються сторонами контракту під час його укладення. Укладення форвардів та їх обіг здійснюються поза організатором торгівлі стандартизованими строковими контрактами.
Відповідно до пункту 1 Положення про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1999 року №632 (далі - Положення №632), дериватив - стандартний документ, що засвідчує право та/або зобов`язання придбати або продати базовий актив на визначених ним умовах у майбутньому.
При цьому, базовий актив - товари, цінні папери, кошти та їх характеристики, що є предметом виконання зобов`язань за деривативом (пункт 1 Положення №632).
До деривативів належать лише ті контракти, форма яких відповідає вимогам, встановленим цим Положенням. Деривативами є: форвардний контракт; ф`ючерсний контракт; опціон (пункти 2, 3 Положення №632).
Згідно пунктів 9, 10 Положення №632 форвардний контракт - двостороння угода за стандартною (типовою) формою, яка засвідчує зобов`язання особи придбати (продати) базовий актив у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією цін такого продажу під час укладення форвардного контракту.
Умови форвардного контракту визначаються за згодою сторін. Форвардний контракт повинен мати такі реквізити: назва контракту; сторони контракту: базовий актив контракту та його характеристики (емітент, вид цінного паперу, його номінальна вартість, термін обігу, інші відомості для цінних паперів; вид валюти - для коштів; асортимент - для інших товарів); кількість базового активу; вартість контракту; ціна виконання; термін виконання; порядок оплати придбаного (проданого) базового активу; відповідальність сторін у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, встановлених цим контрактом; порядок розгляду спорів, що виникають під час укладення та виконання контракту; адреси, підписи, печатки, реквізити банківських рахунків (для юридичних осіб) та паспортні дані (для фізичних осіб) сторін контракту.
Суд також враховує, що вимоги пункту 14.1.244 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України відносять деривативи до категорії «товари».
Так, у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року (справа № 755/3509/18) викладено наступний правовий висновок: «Згідно з преамбулою ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За пунктами 18,22 частини першої статті 1 ЗУ «Про захист споживачів» продавець - суб єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон j відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не всю. цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями , надавачами послуг. Як вбачається з положень статті 2 договору, продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості. Отже, судами зроблено помилковий висновок про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки договір купівлі-продажу майнових права передбачає в подальшому набуття їх покупцем права власності на квартиру що має здатися в експлуатацію у четвертому кварталі 2015 року, а отже правовідносини поширюється дія вказаного закону.»
У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин,які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. (п.2Постанови ПВСУкраїни № 5 від 12.04.96 року).
Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і надавачами послуг, визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, а при вирішенні спорів, що виникають між учасниками таких правовідносин, цей Закон підлягає застосуванню нарівні з іншими актами цивільного законодавства України, що регулюють ті самі питання.
За таких обставин, твердження представника відповідачів, що спір не стосується захисту прав споживача є хибним.
Отже, позивач ОСОБА_2 , як споживач, у відповідності до ч. 5 ст.28ЦПК України на власний розсуд визначила місце пред`явлення позову в справі про захист прав споживачів, а саме, пред`явила позов за місцем свого проживання. Таким чином, позивач скористалася своїм абсолютним правом, передбаченим ст.28 ЦПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд має дотримуватися норм законодавства щодо правил предметної і суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції. Тобто, суд, який розглядає справу, повинен бути належним з точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.
Оскільки місцем проживання споживача ОСОБА_2 є АДРЕСА_4 , що відноситься до територіальної юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси, судом й було прийняте рішення про відкриття провадження у справі, а тому твердження представника відповідачів про те, що судом порушено правила підсудності та відкриття провадження є безпідставними.
Щодо розгляду справи по суті, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Судом встановлено, що 18.06.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт», від імені, інтересах та за рахунок якого на підставі договору №05022019-КУА від 05.02.2019 року про управління активами діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Профінвест» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5.
Статтею 1 договору передбачено, що:
«Об`єкт» - будинок з проектним № 5 в складі Комплексної забудови в межах IV, V, 2 п.к. III, 2 п. к. VIII мікрорайонів у багатофункціональному житловому районі на АДРЕСА_2 , за адресою: просп. Правди (навпроти з проспектом Василя Порика) у Подільському районі міста Києва.
«Квартира» - внутрішня ізольована частина в Об`єкті, що складається з комплексу взаємопов`язаних житлових приміщень (кімнат), має самостійний вихід на сходову клітку і призначена та придатна для постійного у ній проживання фізичних осіб, проектні характеристики якої зазначені в Форвардному контракті.
На дату укладення договору дериватив належить продавцю. Всі прав ат обов`язки, які продавець має за деривативом, повністю, безумовно та без винятків переходять до покупці, з моменту укладення акту прийому-передачі деривативу за цим договором.
Відповідно до ст. 3 договору, на дату укладення договору сторони визначили ціну договору в розмірі 744 266 грн. Сторони домовилися визнати датою оплати ціни договору дату зарахування коштів від покупця на рахунок продавця.
Відповідно до п.4.2 ст. 4 договору, ціна договору сплачується покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів, від дати укладання цього договору.
Статтею 5 договору передбачено, що продавець зобов`язується передати покупцю дериватив за актом прийому-передачі деривативу протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту здійснення покупцем повної оплати ціни договору відповідно до умов цього договору. Підтвердженням права покупця на дериватив є акт прийому-передачі деривативу. Зобов`язання продавця щодо передачі покупцю Деривативу згідно з п. 5.1 цього договору вважаються виконаними з моменту передачі деривативу покупцю за актом прийому-передачі деривативу.
Відповідно до п.6.1 статті 6 договору, продавець зобов`язується: передати покупцю оригінал деривативу у вигляді документа на папері, після повної оплати ціни договору, відповідно до умов цього договору, шляхом підписання акту прийому-передачі деривативу; дотримуватися заяв та гарантій, визначених цим договором.
Відповідно до п.6.1 статті 6 договору, покупець має право: отримати оригінал деривативу за актом прийому передачі після повної оплати ціни договору.
Як вбачається з платіжного доручення №1293205 від 24.06.2021 року ОСОБА_2 на виконання умов договору купівлі-продажу деривативу від 18.06.2021 року сплачено на користь ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт» 744266 грн.
Заперечуючи проти позову, представник відповідачів посилається на те, що представник продавця (ПАТ «Істейт»), який був уповноважений на укладення та виконання договорів продажу деривативів від імені продавця - ОСОБА_3 , не став чекати оплати від покупця і в день укладення договору продажу деривативу, на довірі, що покупець здійснить за нього оплату, передав покупцю оригінал деривативу - форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року. При цьому акт прийому-передачі деривативу підписаний не був, оскільки автоматизована система документообігу ПАТ «ІСТЕЙТ», в якій готуються всі документи за участю ПАТ «Істейт», не дозволяє сформувати та роздрукувати документи раніше настання певної обставини, якою обумовлено вчинення тієї чи іншої дії. У даному випадку, оскільки договір продажу деривативу містив в якості умови підписання акту прийому-передачі деривативу застереження про здійснення оплати ціни договору у повному обсязі, сформувати для підписання зазначений акт до зарахування на рахунок ПАТ «Істейт» відповідної суми коштів від покупця було неможливо. Саме тому представник ПАТ «Істейт» Д.Є. Маліновський, передавши на довірі покупцю в день укладення договору оригінал деривативу, не склав та не підписав з позивачем (покупцем) акт прийому-передачі деривативу. Враховуючи обіцянку позивача провести оплату ціни договору у встановлений п. 4.1 договору 3-денний строк від дати його укладення, представник ПАТ «Істейт» та позивач досягли згоди про підписання акту прийому-передачі деривативу після зарахування від позивача коштів на рахунок ПАТ «Істейт».
Позивач сплатила ціну договору продажу деривативу 24.06.21 р., але не з`явилася в місце укладення договору продажу деривативу для підписання акту прийому-передачі деривативу незважаючи на неодноразові запрошення, які робилися їй в телефонному режимі.
Порушення прав позивача, на захист яких вона звернулася до суду, в дійсності відсутні, що підтверджується вищевикладеними обставинами та фактом реалізації позивачем прав, які надаються самим деривативом (Форвардним контрактом) укладеним на його виконання договору купівлі-продажу майнових прав №2015/Б013-5 від 18.06.2021 року.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В наданій представником відповідачів копії листа ТОВ «Інтерпроект» №174 від 22.07.2021 року, який направлений до ТОВ «КУА «Профінвест» зазначено, що оригінал форвардного контракт №170321-389 від 17.03.2021 року був пред`явлений ТОВ «Інтерпроект» ОСОБА_2 18.06.2021 року. На виконання його умов, в цей же день між ТОВ «Інтерпроект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 2015/Б013-5 від 18.06.2021 року. Таким чином, форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 р. виконаний належним чином і зобов`язання сторін за ним припинилися. Обидва оригінали форвардного контракту № 170321-389 від 17.03.2021 року (і примірник ТОВ «Інтерпроект», і примірник громадянки ОСОБА_2 , яка пред`явила контракт до виконання) знаходяться у справах ТОВ «Інтерпороект».
Так, дійсно, 18.06.2021 року між ТОВ «Інтерпроект» та ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №2015/Б013-5.
Відповідно до п. 2.1 договору, в поряду та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується оплатити загальну вартість майнових прав та прийняти у власність майнові права.
У преамбулі договору зазначено, що цей договір укладено на виконання форвардного контракту № 170321-389 від 17.03.2021 року, придбаного покупцем на підставі договору купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 від 18.06.2021 року.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, в пункті 10.1 договору купівлі-продажу майнових прав від 18.06.2021 року зазначено про те, що цей договір укладений під відкладальною умовою, якою сторони визнають пред`явлення до виконання форвардного контракту. Договір набирає чинності з моменту настання відкладальної обставини та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, якщо він не буде припинений раніше у відповідності до положень цього договору та чинного законодавства України. З дати набрання чинності цим договором, форвардний контракт вважається належним чином виконаним і зобов`язання сторін за форвардним контрактом припиняються.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
За таких обставин, суд приходить до висновку що договіркупівлі-продажу майнових прав №2015/Б013-5, укладений між ТОВ «Інтерпроект» та ОСОБА_2 на момент його підписання не набрав чинності, оскільки форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року не був пред`явлений до виконання.
Доказів про те, що форвардний контракт пред`явлений до виконання, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу набув чинності представник відповідачів в судовому засіданні не надала.
У зв`язку з цим, суд не приймає як доказ лист ТОВ «Інтерпроект» №174 від 22.07.2021 року, щодо належного виконання Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт» своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 в частині передачі позивачу деривативу.
В судовому засіданні представник відповідачів не заперечувала той факт, що між ПАТ «Істейт» та ОСОБА_2 не укладався акт прийому передачі деривативу, який передбачений договором купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5, а представник відповідача, уповноважений на укладання таких договорів, на довірі, що покупець здійснить за нього оплату, передав покупцю оригінал деривативу - форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року.
Разом з тим, обов`язок передати позивачу дериватив саме за актом прийому-передачі, прямо передбачений договір купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 від 18.06.2021 року: продавець зобов`язується передати покупцю дериватив за актом прийому-передачі деривативу протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту здійснення покупцем повної оплати ціни договору відповідно до умов цього договору (п.5.1); підтвердженням права покупця на дериватив є акт прийому-передачі деривативу (п.5.2); зобов`язання продавця щодо передачі покупцю деривативу згідно з п. 5.1 цього договору вважаються виконаними з моменту передачі деривативу покупцю за актом прийому-передачі деривативу (п.5.3); продавець зобов`язується: передати покупцю оригінал деривативу у вигляді документа на папері, після повної оплати ціни договору, відповідно до умов цього договору, шляхом підписання акту прийому-передачі деривативу (п.6.1.1).
З таки обставин суд приходить до висновку про те, що представником ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт» не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують належне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5.
Такі дії відповідачі порушують право позивача щодо реалізації отриманих майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав №2015/Б013-5 від 18.06.2021 року (п.2.2), оскільки вказаний договір набуває чинності лише після пред`явлення до виконання деривативу - форвардного контракту №170321-389 від 17.03.2021 року.
Крім того, суд враховує, що до моменту укладання акту прийому-передачі деривативу, дериватив належить продавцю - ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт». Всі прав ат обов`язки, які продавець має за деривативом, повністю, безумовно та без винятків переходять до покупці, з моменту укладення акту прийому-передачі деривативу за цим договором (п.2.2 договору купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 від 18.06.2021 року).
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частино 1 статті 267 ЦК передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення її прав з боку ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт», яке полягає у невиконанні умов договору купівлі-продажу деривативу №Д2015/Б013-5 від 18.06.2021 року, а тому приходить до висновку про задоволення позову.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», його у відповідності до ст.. 141 ЦПК України слді стягнути з відповідача ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Істейт» на користь держави в сумі 908 грн.
На підставі наведеного, закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України, ПК України, керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦП України суд, -
Назва деривативу: Форвардний контракт № 170321-389 від 17.03.2021 року.
Вид деривативу: з поставкою базового активу
Форма існування: Документарна
Дата укладення: 17 березня 2021 року
Базовий актив деривативу: майнові права на квартиру АДРЕСА_1 у складі проекту «Комплексна забудова в межах IV, V. 2 п.к. ІІІ 2 п.к. VIII мікрорайонів у багатофункціональному житловому районі па просп. Правди (навпроти з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва (IV мікрорайон)», за адресою: АДРЕСА_2 .
Строк дії Форвардного контракту: 26 вересня 2023 року
Строк виконання зобов`язань за деривативом: 30 вересня 2023 року
Кількість, штук:1(один)
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 27.01.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик