Справа 2-1324/11

Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 січня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 адвоката Білова Ігоря Валентиновича про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зацікавлена особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О.,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Білов І.В. звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа, виданий 26.04.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі №12-1324/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з неправильно вказаною сумою заборгованості,

Положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що Розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не врегульовано питань щодо залишення заяви без руху у зв`язку з недодержанням вимог, викладених, зокрема у ст.ст.175,177 ЦПК України, враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільно-процесуального закону стосовно залишення вказаної заяви без руху (ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України) з наданням строку для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника припинився повністю або частково; у зв`язку з добровільним виконанням боржником чи іншою особою рішення суду про стягнення боргу; або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключеним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення. Однак, на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Згідно з приписами п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК; учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою, бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

За такого, заявнику необхідно уточнити заінтересованих осіб, оскільки, окрім приватного чи державного виконавця учасником виконавчого провадження є стягувач, в даній справі - це ПАТ «УкрсибБанк».

Окрім того, заявником в заяві зазначено, що з невідомих причин з грубим порушенням закону приватний виконавець в постанові про стягнення з божника основної винагороди замість суми в розмірі 14205,60 грн. вказав суму 1796,95 доларів США. Тобто сума, яка підлягає стягненню протирічить сумі вказаної винагороди.

За приписами ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За такого, заявнику необхідно уточнити чи не є в даному випадку оскарження дій приватного виконавця.

Разом з тим, представник ОСОБА_1 вказує, що боржником добровільно сплачено 31 500,00 грн. проти чого стягувач не заперечує. Тобто, на даний час сума заборгованості складає 151 914,00 грн., що також не відповідає сумі вказаної у виконавчому листі.

Однак, суд зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Аналіз положень вищевказаної норми Закону дає підстави для висновку про те, що виконавчий лист видається на підставі рішення суду та повністю відповідає резолютивній частинні рішення.

За такого, заявнику необхідно уточнити спосіб захисту порушеного права з врахуванням вищевказаної обставини.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягаєз алишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України,-

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Білова Ігоря Валентиновича про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зацікавлена особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз`яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова