Справа № 450/2529/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1459/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Гай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін у справі ОСОБА_3 . Після смерті батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували по ідеальних частин цегляного житлового будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 132, 6 кв.м. з господарськими спорудами (гараж і вбиральня), тобто кожному із співвласників має належати по 66,3 кв.м. домоволодіння. До спадкоємців також перейшло право користування присадибною земельною ділянкою пл. 0,12 га. Зазначає, що у його фактичному користуванні перебувають приміщення площею 61,8 кв.м., а у відповідача ОСОБА_1 у користуванні перебувають приміщення площею 70,8 кв.м. Крім того відповідач одноосібно використовує гараж, поділити який без втрати цільового призначення неможливо. В зв`язку з цим просив провести реальний поділ будинковолодіння та встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідача знести самовільно встановлений паркан та не чинити перешкод у користуванні територією загального користування.

На обґрунтування позову покликався на те, що після смерті батька сторін ОСОБА_3 вони з відповідачем успадкували по ідеальних частин цегляного житлового будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 132,6 кв.м. з господарськими спорудами (гараж і вбиральня), де кожному із співвласників належить по 66,3 кв.м. домоволодіння. До спадкоємців також перейшло право користування земельною ділянкою пл. 0,12 га. Відповідач без згоди позивача не зважаючи на заперечення, влаштував на території паркан, чим розділив прибудинкову територію на частини і встановив гаражні ворота, на яких поставив замок і не дає доступу через них до житлового будинку. Крім того ОСОБА_2 збудував незаконну прибудову. Тому з метою доступу до будинку ОСОБА_1 змушений був зробити прохід біля будинку з лівої сторони. Таким чином, відповідач самостійно, без згоди позивача розділив прибудинкову територію, чим обмежив позивачеві вільний доступ до будинку. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 рокупервісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: підвал: ІІІ коридор площею 4,15 кв.м., ІІІ службове площею 18,0 кв.м., перший поверх: 1-4 кладова площею 8,3 кв.м., 1-5 житлова 14,0 кв.м., 1-6 житлова площею 21,5 кв.м., всього 65, 95 кв.м., хвіртка під літ. «№1», ворота під літ. «№2», огорожа під літ. «№3», колодязь під літ. «К».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме: підвал: 1-1 кухня площею 12,4 кв.м., І коридор площею, 5,1 кв.м., ІІ коридор площею 4,15 кв.м., перший поверх: 1-2 коридор площею 8,9 кв.м., 1-3 кухня площею 13, 5 кв.м., 1-7 житлова площею 17,6 кв.м., І коридор 5,0 кв.м., всього 66, 65 кв.м., ганок під літ. «кр», гараж під літ. «В», хвіртка під літ. «№1», ворота під літ. «№2», огорожа під літ. «№3», колодязь під літ. «К», вбиральня під літ. «Г-1».

Передано в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 частину приміщення горища над житловими приміщеннями переданими їм у власність відповідно до реального поділу.

Передано в користування ОСОБА_2 ідеальної частки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , по периметру, мп: 23,87; 3,71; по будинку; 4,69; 3,17; 18,46; 7,34; 9,99; 15,38; 41,55 загальною площею 593,55 кв.м.

Передано в користування ОСОБА_1 ідеальної частки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , по периметру, мп: 2,91; 40,10; 11,71; 9,99; 7,34; 18,46; 4,17; по будинку; 1,00; 8,70 загальною площею 593, 55 кв.м.

Встановлено сервітут земельних ділянок : мп:1,00; 4,69; 1,00; 4,69 загальною площею 4,6 кв.м. та мп: 1,00; 8,70; 1,00; 8,70 загальною площею 8,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 686,10 грн понесених судових витрат, 11 300 грн. витрат понесених на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що здійснюючи поділ будинку в натурі суд взяв до уваги варіант поділу будинку запропонований експертом у Висновку № 556/557. Цей варіант не відповідає фактично встановленому порядку користування будинком, який склався між сторонами ще 15 років тому, і який фактично не оспорювався позивачем до одержання цього висновку. Згідно поділу, визначеного судом, апелянт повинен знести стіну у підвалі і віддати половину приміщення загальною площею 9,3 кв. м. У цьому приміщенні у апелянта знаходиться ванна кімната, відповідно таке переобладнання потягне суттєві матеріальні витрати та технічні рішення, адже потрібно переносити труби, переобладнувати інше приміщення у ванну. Зазначає, що площа горища, яку одержує позивач, більша на 3,8 кв.м, чого суд при постановленні рішення не врахував, хоча передав в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 частину приміщення горища над житловими приміщеннями переданими їм у власність відповідно до реального поділу. Таким чином, вважає, законним та справедливим буде поділити будинок відповідно то першого варіанту поділу будинку, запропонованого у Висновку № 1203/2814 судової інженерно-технічної експертизи від 23 грудня 2019 року.

Зазначає, що суд встановивши порядок користування земельною ділянкою, виділив апелянту в користування земельну ділянку площею 593,55 кв.м, що менше частки земельної ділянки, площею 0,12 га, виділеної в користування (під забудову) на підставі Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. Крім того, звертає увагу на те, що земельна ділянка, яка є предметом спору знаходиться у комунальній власності Солонківської сільської ради, яка до розгляду у суді справи не була залучена.

Просить рішення скасувати.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , якому на прві власності належав житловий будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 132, 6 кв.м. з господарськими спорудами (гараж і вбиральня).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 , виданого Львівським бюро технічної інвентаризації від 15.07.1987, такий складається з житлового будинку, веранди, підвалу, ганку, напівпідвалу, сараю, гаража, хвіртки, воріт, паркану, криниці, літньої-кухні, вбиральні.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках,

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували по ідеальних частин цегляного житлового будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 132, 6 кв.м. з господарськими спорудами (гараж і вбиральня), де кожному із співвласників має належати по 66,3 кв.м. домоволодіння. До спадкоємців також перейшло право користування присадибною земельною ділянкою пл. 0,12 га.

Відповідно до частини першої статі 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини перша, третя статті 319 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначеними нормами передбачено, що поділ майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції взяв до уваги висновок експерта № 556/557 судової інженерно-технічної експертизи від 31.05.2016, так як зазначений у ньому варіант поділу в натурі будинку та господарсько-побутових будівель в АДРЕСА_1 найбільш ближчий до ідеальних часток співвласників.

З вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 556/557 від 31.05.2016 проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається технічно можливим один варіант поділу в натурі будинку та господарсько-побутових будівель в АДРЕСА_1 виходячи із часток співвласників по частині за кожним, а саме: виділити ОСОБА_2 : підвал: ІІІ коридор площею 4,15 кв.м., ІІІ службове площею 18,0 кв.м., перший поверх: 1-4 кладова площею 8,3 кв.м., 1-5 житлова 14,0 кв.м., 1-6 житлова площею 21,5 кв.м., всього 65, 95 кв.м., хвіртка під літ. «№1», ворота під літ. «№2», огорожа під літ. «№3», колодязь під літ. «К»; виділити ОСОБА_1 : підвал: 1-1 кухня площею 12,4 кв.м., І коридор площею, 5,1 кв.м., ІІ коридор площею 4,15 кв.м., перший поверх: 1-2 коридор площею 8,9 кв.м., 1-3 кухня площею 13, 5 кв.м., 1-7 житлова площею 17,6 кв.м., І коридор 5,0 кв.м., всього 66, 65 кв.м., ганок під літ. «кр», гараж під літ. «В», хвіртка під літ. «№1», ворота під літ. «№2», огорожа під літ. «№3», колодязь під літ. «К», вбиральня під літ. «Г-1».

При даному варіанті реального розподілу необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи:

- необхідно закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. «ІІІ» та «ІІ»;

- у приміщенні під літ. «ІІ» встановити перегородку;

- пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. «ІІІ» та «ІІІ»;

- до приміщення під літ. «ІІІ» необхідно добудувати сходову клітку;

- необхідно закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. «1-2» та «1-5»;

- необхідно закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. «1-3» та «1-4»;

- до приміщення під літ. «1-6» необхідно виконати добудову санвузла, кухні, коридору та сходової клітки.

Також у вказаному висновку зазначено, що для перепланування житлового будинку на ізольовані квартири, кожному із співвласників у індивідуальному порядку необхідно здійснити внутрішнє опорядження приміщень та обладнати автономні мережі електро-, газопостачання та опалення, встановити індивідуальні прилади обліку споживання природного газу та електричної енергії.

Статтею 152 Житлового кодексу УРСР передбачено,що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Перепланування улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

18.12.2018 Кабінет Міністрів України затвердив зміни до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що надають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттюв експлуатацію, від 07.06.2017 № 406. Зокрема, до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, віднесено роботи з переобладнання та перепланування, зокрема, жилого будинку і жилого приміщення, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Суд першої інстанції, здійснюючи поділ житлового будинку в АДРЕСА_1 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 556/557 від 31.05.2016, не звернув увагу на те, що цим висновком необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи, виконання яких передбачає втручання в конструкції та інженерні системи загального користування, що вимагає відповідної дозвільної документації, яку позивач не надав ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 також не надано дозвільної документації, необхідної для виконання ремонтно-будівельних робіт, згідно з висновком судової будівельно- та земельно-технічної експертизи №1203/2814 від 23.12.2019, на який він посилається у своїй апеляційній скарзі.

У зв`язку з відсутністю підстав для реального поділу будинку, позов про встановлення порядку користування земельною ділянкою є передчасним.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 у зв`язку із задоволенням первісного позову ОСОБА_2 .

Згідно із частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Держава, згідно з статтею 152 ЗК України, забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 на території земельної ділянки пл. 0,12 га, на якій розташований будинок сторін, та яка знаходиться у їхньому спільному користуванні, самовільно встановив паркан та ворота, які він закриває на замок, чим чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що такі дії ОСОБА_2 завдають обмежень ОСОБА_1 у праві користування земельною ділянкою, отже, його порушене право підлягає захисту шляхом задоволення зустрічного позову та зобов`язатання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні прибудинковою територією шляхом знесення самовільно встановленого паркану, який знаходиться на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , та надання ключів від воріт.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати та постановити нову постанову, якою у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні прибудинковою територією шляхом знесення самовільно встановленого паркану, який знаходиться на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , та надання ключів від воріт.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 03.02.2023

Головуючий

Судді