Чортківський районний суд Тернопільської області

У Х В А Л А
09 березня 2023 року Справа № 608/811/21
Номер провадження2/608/9/2023
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Коломієць Н. З.
з участю секретаря Смаглій О. Р.,
представника відповідача Фаріон М. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові клопотання представника відповідача Чортківської міської ради про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Чортківської міської ради Тернопільської області про повернення коштів,
В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Чортківської міської ради Тернопільської області про повернення коштів.
Представник відповідача Чортківської міської ради надала суду письмове клопотання про закриття провадження по справі. В клопотанні вказала, що позивач ОСОБА_1 , як на підставу позову, посилається на те, що 29.11.2013 між територіальною громадою м. Чорткова в особі Чортківської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке підлягає продажу на аукціоні, відповідно до умов якого, продавець зобов`язався передати у власність покупцю нежитлове приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а покупець прийняти вказаний об`єкт і сплатити ціну 669 816 гривень відповідно до умов, передбачених договором. Позивач виконала умови договору, сплатила кошти на підставі результатів аукціону. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.12.2017 первісний позов частково задоволено, визнано недійсним результати аукціону з продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 27.11.2013 та оформленого протоколом № 5 від 28.11.2013, визнано недійсним договір купівлі продажу нежитлового приміщення, яке підлягає продажу на аукціоні від 29.11.2013, укладеного між сторонами. З рішення господарського суду Тернопільської області вбачається, що спір виник під час здійснення у справі щодо приватизації комунального майна за процедурою аукціону, реституція за результатом розгляду справи не проведена. Посилаючись на норми статті 20 ГПК України та у зв`язку з тим, що кошти ОСОБА_1 були сплачені на підставі укладеного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке підлягає продажу на аукціон, вважає, що справа підсудна господарському суду, а не суду загальної юрисдикції в порядку у цивільного судочинства. У відповідності до ч. 1 ст. 255 ЦПК України просить закрити провадження у справі, оскільки, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Позивач ОСОБА_1 подала письмове заперечення на вказане клопотання. Вважає клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі безпідставним, з огляду на наступне. Суть спору у справі полягає в тому, що відповідач отримав від позивача кошти в сумі 669 816 гривень на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке підлягагало продажу на аукціоні, від 29.11.2013. Однак, в подальшому вказаний договір рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.12.2017 був визнаний недійсним, а право власності на приміщення було визнано за Тернопільською обласною радою. Підставою визнання недійсним договору купівлі-продажу по суті стало те, що приміщення, яке було виставлено на аукціон Чортківською міською радою, раді не належало і вона не мала права ним розпоряджатись. Фактично позов, який був поданий до господарського суду Тернопільської області був віндикаційним, тобто стосувавсґя повернення майна власнику з чужого незаконного володіння. На підставі цього рішення суду, придбане на аукціоні майно, у позивача було витребувано та передано у власність Тернопільської обласної ради. Разом з тим, Чортківська міська рада не повернула їй кошти, отримані за вказане приміщення на підставі визнаного недійсним договору купівлі-продажу. Вказує, що спір у даній справі за своєю суттю та правовою природою є спором про повернення безпідставно набутого та збереженого майна, у даному випадку - коштів, на підставі ст. 1212 ЦК України. Він не є спором щодо приватизації майна в розумінні ст. 20 ГПК України та не регулюється Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна» чи іншими актами законодавства у цій сфері. Також вказує на те, що договір купівлі продажу нежитлового приміщення від 29.11.2013 був визнаний недійсним не в рамках спору (позову) між Чортківською міською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), що є сторонами у даній справі, а у справі за віндикаційним позовом іншої особи (заступника прокурора Тернопільської області в особі Тернопільської обласної ради), яка не була учасником процесу приватизації та стороною договору купівлі - продажу. Враховуючи правову природу та характер цього спору а також склад сторін, виникнення спору між фізичною особою та юридичною особою, вважає, що позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Представник відповідача ОСОБА_2 клопотання підтримала, з підстав, наведених у ньому.
Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку представника відповідача, врахувавши думку позивача, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.10.2018 зазначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України, викладено у новій редакції.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема, господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.
Для розмежування юрисдикції спору у цій справі, серед зазначених критеріїв розмежування слід також визначити хоча б один з таких критеріїв, як здійснення господарської діяльності, або наявність спору з корпоративних правовідносин, або спору щодо права власності на майно, реєстрації та обліку цього майна тощо.
Враховуючи наведене, суд не вбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з належністю розгляду вказаного спору господарським судом.
Керуючись ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання представника відповідача Чортківської міської ради про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Ухвала набрала законної сили 09 березня 2023р.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи №608/811/21

Суддя : Н. З. Коломієць

Копію ухвали видано "____"________________року

Секретар: