ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С., Гапонюк І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл земельної ділянки та виділ частини будинку в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

11.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розподіл земельної ділянки та виділ частини будинку в натурі посилаючись на те, що їй на праві власності належить 3/10 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 76 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. Позивач користується приміщеннями плану, станом на 14.07.2021 року, а саме: приміщення 2-1 площа 19,9 кв.м.; приміщення 3-1 площа 12.5 кв.м. відповідно до звіту «Про вартість нерухомого майна» - ринкова вартість 3/10 частини даного житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами складає 84000,00 грн. Інша частина будинку, а саме 7/10 частини належить відповідачу. Будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,0800 га, цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до Договору дарування Ѕ частина даної земельної ділянки належить позивачу. На даний час між сторонами виникли непорозуміння щодо користування і будинком і земельною ділянкою. Спроби досудового врегулювання спору позитивного результату не дали, що змусило позивача звернутися до суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01.12.2021 року через канцелярію суду надійшов Відзив від відповідача в якому зазначено про те, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими. Позивачем не підтверджено належними доказами можливість поділу домоволодіння в натурі. Щодо виділу в натурі земельної ділянки вважає, що зведений план земельної ділянки був виготовлений з порушенням законодавства.

В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, а також представником позивача було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-земельної експертизи.

Відповідач позовні вимоги не визнав, проти призначення експертизи не заперечував.

29.12.2021 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області призначено у справі судову будівельно-земельну експертизу. Провадження у справі зупинено.

07.09.2022 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов лист директора Київського НДІ судових експертиз в якому зазначено, що оскільки на клопотання експерта про погодження терміну проведення експертизи, надання додаткових документів не надходило, а також не здійснено оплату за проведення експертизи, матеріали цивільної справи повертаються на адресу суду, а ухвала суду від 29.12.2021 року залишається без виконання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2022 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче провадження.

В підготовче провадження позивач та її представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у відсутність позивача та її як представника позивача. Просила підготовче провадження закрити та призначити справу по суті.

Відповідач в судове засідання не з`явився будь-яких заяв про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Про час слухання справи повідомленні вчасно та належним чином. Від позивача будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Від представника позивача надходили заяви про відкладення слухання справи у зв`язку з відсутністю позивача на території України, однак будь-яких належних доказів до суду надано не було.

В підготовчому судовому засіданні відповідач з позовними вимогами не погоджувався в подальшому до суду не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши учасників судового процессу в підготовчому судовому засіданні, дослідивши в ході розгляду справи по суті, наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право на звернення до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (ст. 58 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2, ст.64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Позивач ОСОБА_1 , залучила до справи представника, що підтверджується Ордером серії КС № 478643 виданого 21.11.2021 року. Згідно до вказаного Ордера адвокату Гончаренко С.С. надані повноваження на ведення справи у Фастівському міськрайонному суді у справі за позовом ОСОБА_1 без будь-яких обмежень.

При вивчені письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23152483 від 30.06.2009 року та Договору дарування частки житлового будинку посвідчений ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Фастівського райнотокругу від 25.04.2009, зареєстрований в реєстрі за № 508, ОСОБА_1 є власником 3/10 частки житлового будинку під номером АДРЕСА_2 .

Також, згідно Договору дарування земельної ділянки від 25.04.2009 року посвідченого Вінучук Т.В., приватним нотаріусом Фастівського райного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 512, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 39637111 від 24.06.2015 року за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності (розмір частки Ѕ) на земельну ділянку площею 0,08 га кадастровий номер :01:007:0101, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 7/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами будинку під номером АДРЕСА_2 та Ѕ частина земельної ділянки площею 0,08 га кадастровий номер :01:007:0101, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу, що підтверджується аналогічними Договорами.

Стаття 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Виходячі з положень ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2021 року було призначено судову будівельно-земельну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про можливі варіанти поділу житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Разом з тим, ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області 07.09.2022 року повернута без виконання листом директора Київського НДІ судових експертиз в якому зазначено, що оскільки не виконано клопотання експерта про погодження терміну проведення експертизи, та не було надано додаткових документів, а також не здійснено оплату за проведення експертизи, матеріали цивільної справи повертаються на адресу суду, а ухвала суду від 29.12.2021 року залишається без виконання.

Згідно ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила виділити в натурі частину домоволодіння, що є у спільній частковій власності з виділенням їй конкретні приміщення 2-1 площею 17,9 кв.м., приміщення 3-1 площею 12.5 кв.м. відповідно до технічного плану, станом на 14.07.2021 року.

Як розяснив в своїй Постанові від 16.05.2018 року у справі №61-3510 св18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду Виходячі з аналізу змісту норм статтей 183, 358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно не можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка якого зменшилась.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ житлового будинку в натурі та розподіл земельної ділянки вказавши в позовній заяві вимоги про поділ в натурі майна, що перебуває у її з відповідачем спільній частковій власності, частка якого становить Ѕ частину зе мельної ділянки та 3/10 частини будинку.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки.

Разом з тим, позивачем не надано належний докази про технічну можливість розподілу відповідно до часток співвласників житлового будинку та земельної ділянки.

Позивач, також в позовних вимогах, просить виділити конкретні приміщення, однак доказів про такий можливий поділ та що виділення даних приміщень буде відповідати ідеальній частці яка належить позивачу надано не було.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Щодо вимог позивача про виділення частки земельної ділянки суд зазначає, що як зазначалося відповідно до ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 цього кодексу.

Аналогічне положення закріплено в ч.3 ст.88 Земельного Кодексу України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст.88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом ч.2 ст.120 Земельного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина 4 ст.120 Земельного Кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Аналіз змісту норм ст.120 Земельного Кодексу україни дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, враховуючи, що судом було відмовлено у задоволені позову в частині поділу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до ідеальних часток (1/2) сторін та враховуючи норми ст. 120 Земельного Кодексу України яка передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, не підлягають задоволеня позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, які не були спростовані сторонами з урахуванням встановлених судом обставин, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4,12,13,81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст.355,356,361,363,364,367 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідент.номер: НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_4 про розподіл земельної ділянки та виділ частини будинку в натурі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей