Справа № 576/1175/22
Провадження № 2/576/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівської міської ради, про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який мотивує тим, що у 2010 році придбав цей будинок у ОСОБА_3 та з 2011 року заселився туди із сім`єю і користується вказаним будинком постійно. З цих підстав позивач просив визнати на ним право власності на будинок за набувальною давністю.

У судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали. Позивач додатково пояснив, що у 2010 році придбав спірний будинок у ОСОБА_3 за 4000 доларів США. Купівлю будинку він не оформлював. Після придбання будинку ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до рф. Останній раз вона з`являлась у Глухові у 2011 році. З 2011 року, з часу коли він заселився туди, окрім нього і його сім`ї, будинком ніхто не користується.

Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справу у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши і перевіривши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 цього кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів у суді є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З копій договору про надання у користування земельної ділянки для будівництва будинку на праві приватної власності від 16.06.1960 р., дозволу на виконання робіт від 16.06.1963 р., акту приймання індивідуального будинку від 28.12.1971 р. вбачається, що спірний будинок був побудований ОСОБА_4 і його право на цей будинок зареєстровано в БТІ 21.02.1972 р. (а.с.6-14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та за інформацією нотаріуса, про спадкові права на його майно ніхто не заявляв (а.с.133-136).

З довідки голови квартального комітету від 10.05.2022 р. вбачається, що ОСОБА_1 з 2011 року разом із своєю сім`єю проживає у будинку АДРЕСА_1 . Окрім його сімї там ніхто більше не проживає. ОСОБА_3 після продажу будинку ОСОБА_1 виїхала у 2011 році до рф. (а.с.100, 138).

З наявних у справі копій рахунків, квитанцій та виписок, слідує, що заборгованості по комунальним послугам за обслуговування будинку відсутня (а.с.34-99, 111-112).

Допитана по справі свідок ОСОБА_5 показала, що вона з 1985 року проживає неподалік від будинку, де мешкає позивач. Їй відомо, що вказаний будинок приблизно із 1960 року був побудований тіткою ОСОБА_6 та її чоловіком, які через деякий час розлучились і чоловік виїхав до рф. Тітка ОСОБА_7 жила в цьому будинку зі своїми синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Приблизно у 70-80 роках тітка померла. Її син ОСОБА_8 помер у 1990 році, а ОСОБА_9 у 2000 році. Після цього там жила жінка ОСОБА_9 з дочками. Вона також померла після 2000 року. Після її смерті старша дочка виїхала до рф і у будинку залишилась проживати лише ОСОБА_10 . Десь у 2011 році позивач купив у ОСОБА_11 будинок і та виїхала до рф, де у неї своя сім`я, і більше не з`являлась. З 2011 року позивач постійно проживає у спірному будинку, облаштовує його, обробляє садибу. У нього і дочка народилась у цьому будинку.

Допитана по справі свідок ОСОБА_12 показала, що їй відомо, що позивач з 2011 року постійно проживає у спірному будинку разом зі своєю сім`єю, облаштовує його, тощо.

Отже, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та відсутність заперечень з боку відповідача, суд доходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем чужого майна, оскільки відкрито, безперервно з 2011 року і до цього часу, володів спірним нерухомим майном на яке ніхто не претендує, а тому є підстави вважати, що він набув право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 316, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, з відповідною частиною надвірних господарських будівель, розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний