Справа № 301/3551/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний судЗакарпатської області у складі:

головуючого - судді Бобик О.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьма А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Іршава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,.

Позивач посилається на те, що 06 липня 2018 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 54.

Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що на підставі висновку органу опіки та піклування Іршавської міської ради про доцільність проживання дитини від 11.05.2021 дитина проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 .

Також зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір`я. Спочатку сімейне життя складалося добре, проте, шлюбні відносини між ними поступово погіршились. З квітня 2021 року відповідачка почала пиячити. Шлюб носить формальний характер, оскільки особисті відносини між ними з відповідачкою мають негативний характер, між ними відсутнє спілкування, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, примирення із відповідачкою є неможливим.

Вказує, що з 2021 року відповідачка взагалі не надає матеріальну допомогу дитині. На неодноразові усні звернення щодо надання матеріальної допомоги, відповідачка відмовлялася, та всіляко ухиляється від зустрічі та розмов з цього приводу.

Також зазначає, що відповідачка офіційно не працевлаштована, має нерегулярний, мінливий дохід, являється працездатною особою, інших дітей на утриманні не має.

На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачкою та стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 08.12.2022 у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, представник подала суду заяву у якій зменшила позовні вимоги, просила шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 2300 гривень, також просила провести розгляд справи без її та позивача участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву у якій просила провести розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу та стягнення із неї аліментів у розмірі 2300,00 гривень на утримання сина.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 06 липня 2018 року у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 54 (а.с. 6).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем ОСОБА_1 (а.с.10,11).

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти його розірвання, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Щодо стягнення аліментів, суд доходить таких висновків.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: з 1 грудня 2272 гривень.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки на теперішній час дитина сторін постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від матері дитини, яка повинна виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевказаного, даних, які могли б вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідачки, яка є молодою працездатною жінкою, та спроможність відповідачки сплачувати аліменти на утримання дитини.

Суд визначає розмір аліментів у сумі 2300,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.2 ст. 182 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачкою визнано позов про надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини.

З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2300,00 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Відтак зменшений позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн., сплаченого позивачем судового збору. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 79, 84, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06.07.2018 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 54 - розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.01.2023.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик