Справа №461/6675/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2023 року Галицький районний суд м.Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.
В обґрунтування позову покликається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 03.10.2022 року. В даному будинку зареєстровані відповідачі. Позивач зазначає, що відповідачі чужі для неї люди і в добровільному порядку не знялися з реєстрації. Реєстрація відповідача у даній квартирі породжує для позивача численні незручності та створює перешкоди у реалізації права приватної власності на будинок в частині володіння, користування та розпорядження належним майном. А тому просить позов задоволити.
Учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду клопотання про слухання справи без участі позивача, позов підтримує повністю, просить задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому, згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 03.10.2022 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311416923 від 03.10.2022 року.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному будинку не проживають, однак зареєстровані відповідачі, які в добровільному порядку не знялися з реєстрації.
Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать поава-вало&іння. користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
При цьому реєстрація відповідача в квартирі обмежує право власності позивача на вільне користування і розпорядження своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11).
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім способів захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16). суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. З ст. 16).
Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є належним способом захисту порушених прав позивача .
Таким чином, позивач вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що реєстрація відповідачів у зазначеному будинку, які фактично там не проживають, перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, відтак задоволення судом позову у цілому відновить порушене право позивача на повноцінне користування житлом.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням (будинком), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн, тобто по 496,2 грн з кожного.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско