ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/169/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 694/659/22 Категорія: 305010000 Крива Ю.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой;

третя особа ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ростдорстрой» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24.03.2021 він, рухаючись на 81 км+250 м автомобільної дороги Н-16 Золотоноша Черкаси в автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності, потрапив у вибоїну у зв`язку з наявністю по ходу його руху на дорожньому покритті ям, які неможливо було об`їхати, і в темну пору доби неможливо було заздалегідь побачити, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як виявилося автомобілю завдано пошкодження переднього лівого колеса та диску.

На місце ДТП відразу були викликані працівники поліції, в присутності яких було встановлено вибоїну, яка стала причиною ДТП, розміри якої перевищують допустимі, втановлені ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди». Попереджувальні дорожні знаки на даній ділянці дороги відсутні.

За результатами ДТП 24.03.2021 інспектором поліції складено два протоколи про адміністративні правопорушення: серії ДПР 18 № 249891 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та серії ДПР 18 № 019242 відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.05.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за тих обставин, що 24.03.2021 він, будучи відповідальною особою за утримання у безпечному експлуатаційному стані ділянки автомобільної дороги Н-16, своєчасно не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, шириною 0,7 м, довжиною 1,2 м, глибиною 0,1 м, що призвело до ДТП з матеріальним пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України та ДСТУ 3587-97.

Позивач вказував, що звертався з письмовою вимогою до відповідача про добровільне відшкодування завданих збитків, проте жодної відповіді не отримував.

У зв`язку з механічним пошкодженням автомобіля, позивач стверджував, що йому було завдано матеріальної шкоди на 5700 грн, а також моральної шкоди, яка полягає у психологічному стресі. Зокрема, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з ДТП та існувало питання щодо притягнення його до відповідальності. Він втратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився. Він витрачав особистий час та кошти для відвідування Смілянського міськрайонного суду Черкаської області по справі про притягнення його до відповідальності, було витрачено особистий час та кошти для ремонту автомобіля. Він був змушений змінити свої життєві плани, у зв`язку з відсутністю справного автомобіля, окрім того, кошти були направлені на його ремонт. Автомобіль є для нього єдиним засобом пересування. Його відсутність у справному стані призвело до істотних змін у його житті і вимагало додаткових зусиль для організації життя. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позивач вважав, що сума моральної шкоди становить 10000,00 грн.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ», третя особа: ОСОБА_2 , відмовлено повністю.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів, що спричинена матеріальна шкода, завдана ДТП, саме у заявленому позивачем розмірі, мала місце. З товарного чеку та рахунку фактури не вбачається кому саме їх було видано. Позивач у позові зазначає, що внаслідок ДТП було пошкоджено переднє ліве колесо, однак не обґрунтовує необхідність придбання шин у кількості двох штук. Надані позивачем докази придбання двох шин, шиномонтажу та розкатку диску не підтверджують характеру отриманих автомобілем пошкоджень внаслідок ДТП.

Експертний висновок, яким би було встановлено вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивачем в процесі розгляду справи не надано та питання про призначення судової експертизи позивачем не порушувалось.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові про відшкодування майнової шкоди, позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди є безпідставними.

Не погоджуючись з рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що внаслідок ДТП було пошкоджено переднє ліве колесо, при цьому важливо враховувати нюанси встановлення одного колеса на вісь і монтажу, якщо мова йде про пару. Не допускається встановлення шин з різними протекторами та різним рівнем зносу на одній осі. Оскільки шини були з певним рівнем зносу, змінити тільки ліве колесо на одній осі було неможливо та небезпечно при експлуатації автомобіля. На підтвердження матеріальних збитків позивач надав товарний чек № 149 від 28.03.2021, згідно з яким шиномонтажні послуги склали 350 грн, розкатка диску 300 грн, а всього 650 грн, та рахунок фактуру № 48 на придбання двох шин на загальну суму 5050 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Статтею дев`ятою Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право на, крім іншого, безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право, зокрема, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з п. 2 Правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Пунктом одинадцятим Правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів № 198 від 30.03.1994 визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано не лише власниками доріг або уповноваженими ними органами, але і дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил).

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (далі - ДСТУ 3587-97).

Вказані вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Так, відповідно до вимог ДСТУ 3587-97, автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Згідно з п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп (п. 3.1.2).

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі № 703/1034/21, 24 березня 2021 року інспектором відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Заболотнім В.Ю. складено протокол серії ДПР18 №249891 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відповідно до якого, ОСОБА_1 24 березня 2021 року на 81 км + 250 м автодороги Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, а саме вибоїни, яку водій об`єктивно спроможний виявити, в порушення п. 12.3 ПДР України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальну шкоду.

У постанові також вказано, що згідно з листом № 4856/60/01-2021 від 25 березня 2021 року, начальник відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області направив на адресу начальника Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції матеріали ДТП, яка сталася 24 березня 2021 року близько 21 години 10 хвилин на 81 км автодороги Золотоноша Черкаси Сміла Умань за участі водія ОСОБА_1 , який пошкодив колесо автомобіля внаслідок наїзду на перешкоду у вигляді вибоїни, для притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб, що відповідають за стан утримання в належному стані вулично-шляхової мережі автодороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2021 у справі № 703/1034/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 5).

Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 019242 від 09.04.2021, ОСОБА_2 (посадова особа керівник робіт, начальник дільниці ТОВ «Ростдорстрой») 24 березня 2021 року о 21 годині 10 хвилин на 81км+250м автомобільної дороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, будучи відповідальною посадовою особою за утримання у безпечному експлуатаційному стані ділянки автомобільної дороги Н-16, своєчасно не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни шириною 0,7 м, довжиною 1,2 м, глибиною 0,1 м, що призвело до ДТП з матеріальними збитками автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.1.5 правил дорожнього руху; ДСТУ 3587-97, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 140 КУпАП (а.с. 7).

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.05.2021 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с. 6).

Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що дорожньо-експлуатаційною організацією, відповідальною за ремонт автодороги Н-16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, є ТОВ «Ростдострой», посадову особу якого притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Належний позивачу автомобіль отримав ушкодження в результаті неналежного утримання вулично-дорожньої мережі, тобто внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, працівника якого було притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема, за стан та цілісність дорожнього покриття, безпечний рух по ньому, що не спростовано доказами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів на підставі оцінки наявних у справі доказів, дійшла висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача, а саме: 1) неправомірність поведінки особи (наявність вибоїн і відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги); 2) наявність шкоди (механічні пошкодження внаслідок ДТП та понесені витрати на відновлення належного позивачу транспортного засобу); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою (наявність вибоїн та відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги, що стало причиною ДТП та завдання шкоди майну позивача); 4) вина (утримання автомобільних доріг у неналежному стані та тривале зволікання з ремонтом дорожнього полотна відповідачем на ділянці дороги, де сталось ДТП).

На підтвердження матеріальних збитків позивач надав до суду першої інстанції товарний чек № 149 від 28.03.2021, виданий ФОП ОСОБА_3 , згідно з яким шиномонтажні послуги складають 350 грн, розкатка диску 300 грн, а всього 650 грн, та Рахунок-фактуру № 48 від 28.03.2021, виданий ФОП ОСОБА_4 на придбання двох шин на загальну суму 5050,00 грн.

Апеляційним судом встановлено, що на спростування понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції жодних доказів надано не було, як і не було надано заперечень, що розміру завданої матеріальної шкоди.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач не обґрунтував необхідність придбання двох шин колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи те, що відповідно до пп. 31.4.5 п. 31.4 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як, зокрема, колеса і шини: г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) діагональні.

Відсутність у матеріалах справи експертного висновку на підтвердження суми завданої матеріальної шкоди, про що зазначено в оскаржуваному рішенні, не є підставою для висновку про недоведеність розміру матеріальної шкоди.

Посилання в рішенні суду на те, що з постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2021, наданої позивачем, не вбачається, що справа розглядалась відносно ОСОБА_1 , оскільки остання роздрукована з Єдиного реєстру судових рішень, апеляційний суд вважає помилковим, з огляду на те, інформацію щодо стану розгляду судових справ та учасників судових справ можна переглянути на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (https://court.gov.ua/), вказана інформація є загальнодоступною. Крім того, вказана постанова не впливає на наявність встановленого факту вини відповідача та необхідності відшкодування завданих збитків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5700,00 грн є обґрунтованою та доведеною, а відтак підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом третім Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.

Справедливість механізму відшкодування моральної шкоди передбачає надання права на застосування зазначеного способу захисту цивільних прав і інтересів у випадках, коли з огляду на суть порушених немайнових прав застосування всіх інших засобів юридичного впливу не забезпечує мінімізації завданих особі немайнових витрат ефективніше, ніж таке відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, системно проаналізувавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди та форм її прояву, апеляційний суд вважає обґрунтованим відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з чим дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року в даній справі скасувати, ухваливши нове, яким стягнути з ТОВ «Ростдорстрой» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5700,00 грн та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Відповідно довимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, судові витрати підлягають перерозподілу судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір в сумі 1984,80 грн (992,4+992,4), проте позивач ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Відтак, за розгляд справи в суді першої інстанції, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ТОВ «Ростдорстрой» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1351,64 грн.

За подання ОСОБА_1 апеляційної скарги, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ТОВ «Ростдорстрой» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2027,47 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 5700,00 грн та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1351,64 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2027,47 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова