Житомирський апеляційний суд
Справа №290/219/22 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М. М.
Категорія 69 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №290/219/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Видюк Дмитро Володимирович

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням суддіКірічук М.М.

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 лютого 2018 року Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №464.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння. Зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, сторони мають різні погляди на сім`ю. Крім того, спільного господарства сторони не ведуть та припинили шлюбні відносини.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2022 рокупозов задоволено. Розірвано шлюб між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 28 лютого 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовим записом № 464. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не з`ясовано фактичні взаємини між сторонами, дійсні причини та обставини розірвання шлюбу та не надано відповідного строку на примирення подружжя.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року сторонам у справі був наданий строк для примирення тривалістю два місяці до 28 січня 2023 року, провадження у справі було зупинено.

В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначив, що строк для примирення позитивних наслідків не дав, сторони не примирилися, наполягає на розірванні шлюбу.

Представник відповідача проти розірвання шлюбу не заперечував. Також зазначив, що дійсно сторони за наданий судом строк для примирення не примирилися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони у справі перебувають в шлюбі, який зареєстрований Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №464 (а.с.8).

Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час шлюб між сторонами фактично не існує, спільне проживання та підтримання подружніх стосунків стало неможливим, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Як визначено ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст.12, 81 ЦПК України, встановивши, що сім`я сторін існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними стали неприязні, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливе та наявні підстави для розірвання шлюбу.

Під час розгляду справи апеляційним судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя та збереження сім`ї шляхом надання строку для примирення, за сплином якого сторони не примирилися, що не заперечувалось представником відповідача, позивач не відмовилася від позовних вимог та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем.

Також колегія суддів враховує, що збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Видюк Дмитро Володимирович - залишити без задоволення, а рішення Романівського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий Судді