Номер провадження: 22-ц/813/4022/23
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Склярської І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мацкул Лілія Михайлівна на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1 200 грн. до 4000 гривень щомісячно, і стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 52 465,55 гривень.

Позовні вимоги мотивувала тим, що, наразі, розмір аліментів не дозволяє їй в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, в зв`язку з тим що вона отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні перебуває донька від теперішнього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що їх син проходив медичні обстеження, вона постійно звертається до лікарів за медичними послугами для дитини, тому вважає, що понесені нею додаткові витрати на вказані цілі відповідач повинен компенсувати їй.

Вказує на те, що відповідач у 2020 році перебував на заробітках за межами України, де працював в сфері будівництва, тому здатний забезпечити більший розмір аліментів на сина.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року, (справа №523/6871/14), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх у розмірі 4 000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 13.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово, у розмірі 20 435 (двадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 30 копійок.

Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Мацкул Л.М., яка діє від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду від 01 серпня 2022 року змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 2 618 гривень аліментів на дитину щомісячно до його повноліття, врахувавши раніше сплачені аліменти, починаючи з дня подання заяви позивачем до суду, тобто з 13.08.2021 року в сумі 14 400 гривень, в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини просила відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки скаржник визнав позов частково, надав відзив та доповнення до відзиву, в якому зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума аліментів у розмірі 4 000 грн на місяць є неспроможною для нього. Він згодний сплачувати на утримання сина 2 618 гривень, такий розмір аліментів є розумним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, згідно з приписами ЗУ Про державний бюджет на 2021/2022 рік.

Суд не врахував його матеріальний стан, не з`ясував можливості участі батька у зазначених додаткових витратах, не встановив обставин, що можуть бути визнані істотними для вирішення спору про участь батька у додаткових витратах на дитину, зокрема стан здоров`я, матеріальне становище батька, наявність у нього інших неповнолітніх дітей.

Зазначає, що на теперішній час він не працевлаштований та постійного заробітну немає, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , у якої є малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина здійснює догляд за їх спільною донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином він має на утриманні цивільну дружину та двох дітей.

Вказує на те, що позивач не довела того факту, що витрати, понесені нею на лікування дитини, не надала доказів неможливості проведення обстежень, діагностики та лікування дитини, отримання інших медичних послуг у державних та комунальних закладах охорони здоров`я і необхідності звернення у зв`язку з цим до приватних медичних закладів, тому такі витрати не відносяться до витрат, що викликані особливими обставинами, оскільки не пов`язані з каліцтвом чи тяжкою хворобою дитини. Позивачка не довела, що комп`ютер (системний блок) придбано саме для навчання сина, а не для потреб інших членів її сім`ї.

Зазначає, що суд стягуючи аліменти на утримання дитини не врахував сплачені ним аліменти, після звернення позивача до суду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є аліментні зобов`язання, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача, істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан, як в країні так і в позивача, тому врахувавши пріоритет інтересів дитини, дійшов висновку, що наявні підстави, для збільшення розміру аліментів. Суд вважав, що позивачем підтверджено копіями квитанцій, понесені додаткові витрати на дитину медичного характеру, навчання дитини, придбання лінз для очей, тренування з плавання та комп`ютер для навчання, тому понесені додаткові витрати на загальну суму 40870,60 грн., відповідач як батько дитини, повинен компенсувати позивачці 50% та дійшов висновку, що понесені додаткові витрати на дитину, в разовій формі у розмірі 20 435, 30 грн. від загальної суми 40870,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погодитися з висновками суду не може, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду розірвано, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 08 жовтня 2007 року, який проживає разом з матір`ю. (а.с. 8 )

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 року по справі № 523/6871/14-ц, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 200 гривен. (а.с. 10)

10 травня 2017 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 , змінивши прізвище на ОСОБА_2 (а. с. 13).

В матеріалах справи наявні копії чеків надані позивачкою на придбання одягу, лікарських засобів, оплату навчання і надання медичних послуг, висновки, журнали, консультації лікарів. (а.с. 15-37)

З довідки про склад сім`ї відповідача вбачається, що він проживає за адресою в АДРЕСА_1 з сім`єю: ОСОБА_5 (співмешканка), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (син), ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька) (а.с. 71)

З відомостей із Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 18.02.22 р. вбачається, що ОСОБА_1 з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року отримав у квітні 2021 року дохід у сумі 6 091 грн. (а.с. 79)

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Отже, поставивши перед судом питання про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало б доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення у 2014 році судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Натомість, при вирішенні даного спору, підлягає врахуванню зміна сімейного стану платника аліментів і його матеріальне становище. Так, наявні докази про те, що крім сина ОСОБА_3 , у відповідача існують зобов`язання щодо утримання цивільної дружини ОСОБА_5 , а також малолітньої доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 71)

Відсутні докази отримання відповідачем стабільного доходу (заробітку), а твердження позивачки про роботу відповідача за кордоном у 2020 році спростовуються інформацією у закордонному паспорті ОСОБА_1 про перетин ним кордону лише у 2016 році.

Зважаючи на те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, позивач не надала суду доказів свого та своєї теперішньої сім`ї матеріального стану, розміру отриманої нею у ТОВ Смартлаб заробітної плати, яка, як вона зазначила ледве перевищує розмір мінімальної заробітної плати, тобто не надала суду доказів погіршення її матеріального становища, а утримання її доньки від теперішнього шлюбу із ОСОБА_9 не є обставиною, що підлягає врахуванню при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів.

Посилання позивачки на те, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, не спілкується з нею, і, крім аліментів, не надає іншої допомоги у розумінні положень закону, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, наявність у відповідача, який є працездатним, інших утриманців не свідчить про покращення його матеріального стану.

При цьому, необхідно зазначити, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Разом з тим, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18),у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18.

Отже, самі лише посилання позивачки на збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, визначених відповідним судовим рішенням до 4000 гривень на місяць.

Суд першої інстанції не врахував зазначені вище правові висновки, належним чином не дослідив подані сторонами докази, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про задоволення позову та стягнення 4 000 гривень щомісячно на утримання дитини.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 визнав позов у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, законодавчо визначеному.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено такий прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні, тобто на день ухвалення судом рішення такий розмір становить 2 833 гривень.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи інформації щодо будь-яких інших обставин, які мають істотне значення і мають враховуватися судом, при вирішенні даного спору позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно і можливості сплатити відповідачем аліментів у такому розмірі, з огляду на рівність не лише прав, а й обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, апеляційний суд приходить до висновку про часткове збільшення розміру стягнутих аліментів та визначення їх розміру в сумі 2 833 грн. щомісячно.

Такий розмір аліментів апеляційний суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання, розвитку і лікування дитини.

Щодо висновків суду у частині задоволених позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, (крім витрат на придбання продуктів харчування і одягу) колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

ОСОБА_2 просила стягнути додаткові витрати на дитину, до яких віднесла: витрати, пов`язані з придбанням системного блоку, придбання ліків і окулярів, оплату медичних послуг, оплату навчання.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Так, зазначені позивачем витрати, пов`язані з навчанням дитини, придбанням системного блоку, на відвідування басейну, не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України, оскільки вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини.

Зазначені витрати покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів.

Крім того, позивач не надала доказів придбання системного блоку саме нею і для потреб їх спільного з відповідачем сина, не зазначила та не обґрунтувала необхідність яких саме витрат на навчання нею понесено, у зв`язку з розвитком яких здібностей дитини, надані позивачем квитанції не містять інформації про зазначене.

Витрати на лікування, надання медичних послуг, різноманітні результати проходження дитиною аналізів, також не є додатковими витратами, оскільки відповідно до норми закону, що регулює дане питання, підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба, разом з тим позивачкою не доведено, що такі витрати пов`язані саме з тяжкою хворобою або каліцтвом дитини.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19).

В постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у цивільній справі №320/383/19 Верховний Суд зазначив, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину є наприклад, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наданні позивачкою медичні документи не свідчить про те, що ОСОБА_3 (дитина) страждає на тяжку хворобу, і потребує додаткових витрат на лікування, вищевказані документи, є неналежними доказами для підтвердження додаткових витрат, оскільки в консультативних висновках приватних медичних установ зазначено лише оцінку фізичного стану та розвитку дитини та загальні рекомендації щодо їх усунення, що можуть стосуватися будь-якої дитини у неповнолітньому віці, однак без детального обстеження дитини, суд не має можливості встановити наявність конкретного діагнозу, пов`язаного з тяжкою хронічною хворобою, діагноз якої мав би бути підтверджений висновком ВКК, виписками із історії хвороби дитини, витратами на спеціальний медичний догляд, довідками медичного закладу про вартість медичних послуг, тощо.

Суд першої інстанції, в частині вимог позивачки, які стосувалися понесених нею додаткових витрат на медичне обслуговування та лікування дитини, дійшов помилкового висновку про задоволення таких вимог, оскільки такі витрати відповідно до положень ст.185 СК України не є додатковими витратами, а є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися частково за рахунок доходу позивачки та аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом із тим, позивач не позбавлена можливості у випадку наявності особливих обставин (розвиток здібностей дитини, її хвороба тощо) звернутися до ОСОБА_1 із позовом про участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 23 постанови Пленуму ВС Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд постановлюючи рішення, дійшов помилкового висновку про те, що стягнення у збільшеному розмірі аліментів має здійснюватися з дати подачі позову до суду, а не набранням рішенням законної сили.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2022 року у частині збільшення розміру аліментів, зміні, збільшення розміру стягнутих з ОСОБА_1 аліментів з 1200 гривень до 2 833 гривень щомісячно, у частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені вказаних вимог, у частині зазначення дати стягнення аліментів у збільшеному розмірі, від дня подачі позову до суду, тобто з 13.08.2021 року скасуванню.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мацкул Лілія Михайлівна задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 серпня 2022 року у частині збільшення розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 , змінити, збільшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів з 1200 гривень до 2 833 гривень щомісячно, у частині стягнення аліментів у новому розмірі з дня подання позову, тобто з 13 серпня 2021 року скасувати, це ж рішення у частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні вказаних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: П.Я. Ігнатенко .

І.В. Склярська