АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року

м. Чернівці

справа № 720/2528/22

провадження 822/110/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Лисака І.Н.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

заявник: Головний державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) Лариса Рудченко,

боржник: ОСОБА_1 ,

стягувачі: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Павлінчук С.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Новоселицькому відділі державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження № 69305865, до складу його входять виконавчі провадження: № 47706946, № 50069299; № 51058263. За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день боржником не здійснено жодних дій спрямованих на погашення боргу за виконавчими провадженнями.

Боржник фактично ігнорує законні вимоги державного виконавця щодо погашення ним боргу та ухиляється від виконання рішення суду.

Наявність в особи невиконаних зобов`язань є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

З відповіді Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт та систематично перетинає державний кордон.

Враховуючи повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судових рішень щодо стягнення значної суми коштів, у якості погашення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням того, що боржник, не виконуючи рішення суду, здійснює виїзди за межі України, державний виконавець просив задовольнити вказане подання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2022 року подання Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання виконавчих листів Новоселицького районного суду №2-674 від 13 травня 2015 року, №720/159/15-ц від 24 грудня 2016 року та №720/1182/15-ц від 08 жовтня 2015 року.

Ухвала суду мотивована тим, що у боржника ОСОБА_1 наявні закордоні паспорти для виїзду за межі України та остання, будучи обізнаним про наявність не виконаних грошових зобов`язань та відкритого зведеного виконавчого провадження, не вживає заходів з метою погашення заборгованості та виконання судових рішень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що державний виконавець не надав будь-яких доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Новоселицький відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подали до суду відзив на апеляційну скаргу. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Посилаються на те, що аргументи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Постановою державного виконавця органу ДВС Новоселицького РУЮ від 02 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47706946 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 98112 гривні 26 коп та судових витрат 990 гривень, відповідно до виконавчого листа №2-674 від 13 травня 2015 року, який виданий Новоселицьким районним судом.

Постановою державного виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ від 08 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження №50069299 про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4019 гривень 40 коп судового збору, згідно виконавчого листа виданого Новоселицьким районним судом №720/159/15-ц від 24 грудня 2015 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ від 12 травня 2016 року було відкрито виконавче провадження №51058263 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 54611 доларів США 52 центів та судових витрат в розмірі 3654 гривні, згідно виконавчого листа Новоселицького районного суду №720/1182/15-ц від 08 жовтня 2015 року.

Відповідно до постанови державного виконавця від 08 лютого 2018 року оголошено розшук майна боржника, а саме, автомобіля марки «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 . Постановою державного виконавця від 10 травня 2018 року було припинено розшук майна боржника.

Відповідно до постанов державних виконавців органу ДВС Новоселицького РУЮ від 12 листопада 2019 року, 09 листопада 2020 року, 12 серпня 2021 року накладено арешт на кошти, які знаходяться на відкритих банківських рахунках, які належать ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови державного виконавця Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24 січня 2022 року було звернено стягнення на доходи ОСОБА_1

ОСОБА_1 отримала два паспорти громадянина України для виїзду за кордон та регулярно виїжджає за кордон.

06 жовтня 2022 року державним виконавцем було направлено ОСОБА_1 вимогу про необхідність з`явитись до Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з обізнаності боржником про виконавче провадження та підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, а висновки суду суперечать матеріалам справи.

В силу ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

В силу ч.3 ст.269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 5 ст.19 вказаного Закону визначено обов`язки боржника, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В силу ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З наведеного вбачається, що боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Верховний Суд України в аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України №118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, що «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У п.3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 зазначено, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, обов`язок доведення про що відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України покладається саме на ініціатора звернення про встановлення обмеження.

Постановою державного виконавця органу ДВС Новоселицького РУЮ від 02 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47706946 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 98112 гривні 26 коп та судових витрат 990 гривень.

Постановою державного виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ від 08 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження №50069299 про стягнення солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4019 гривень 40 коп судового збору.

Постановою державного виконавця ВДВС Новоселицького РУЮ від 12 травня 2016 року було відкрито виконавче провадження №51058263 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 54611 доларів США 52 центів та судових витрат в розмірі 3654 гривні.

Вказані постанови державний виконавець Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) направив ОСОБА_1 лише 08 листопада 2022 року та були отримані нею 24 листопада 2022 року (а.с.59-62).

05 вересня 2022 року державним виконавцем було винесено вимогу ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на 12 вересня 2022 року, однак вказана вимога боржнику не направлялась (а.с.36-38).

06 жовтня 2022 року державним виконавцем було направлено ОСОБА_1 вимогу про необхідність з`явитись до Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на 14 жовтня 2022 року, яка була отримана боржником 25 жовтня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №733 (а.с.36-38).

Також слід зазначити, що постановою державного виконавця Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24 січня 2022 року звернено стягнення на майно, у матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні відомості про направлення та отримання боржником вказаної постанови.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, які свідчать про вчинення дій державним виконавцем, не є достатніми доказами вжиття усіх можливих заходів в межах повноважень державного виконавця до звернення з цим поданням, як і не надано взагалі доказів про те, що боржник вчасно отримував: постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подання державного виконавця є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Апеляційний суд вважає, що державним виконавцем не доведено, а судом не встановлено факт умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, отже, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за межі України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 06 грудня 2022 року скасувати.

У задоволенні подання Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 08 лютого 2023 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: О. О. Одинак

І. Н. Лисак