Справа № 472/1/23
Провадження №4-с/472/1/23
УХВАЛА
07 лютого 2023 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Камашевої Т.В.,
представника стягувача - адвоката Венделя О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове Миколаївської області скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Венделя Олега Михайловича, заінтересовані особи: Веселинівський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_2 , на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу,
02 січня 2023 року представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат Вендель Олег Михайлович звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.
В обґрунтування скарги зазначив, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.10.2021 року у справі № 472/438/21 з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 стягнуто моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., та матеріальну шкоду в розмірі 2 250, 20 грн. На виконання вказаного вироку 09.11.2021 року судом видано виконавчий лист у справі № 472/438/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 2250, 20 гривень, на підставі якого 15.11.2021 року було відкрито виконавче провадження - ВП №67507488. 09.02.2022 року головним державним виконавцем Легкою О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Не погодившись з вказаною постановою, 19.04.2022 року стягувачем було подано до Веселинівського районного суду скаргу про визнання незаконною та скасування даної постанови. Під час розгляду судом даної скарги постановою начальника Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буланчі О.В. від 04.05.2022 року постанову головного державного виконавця Легкої О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.02.2022 року було скасовано. 08.06.2022 року головним державним виконавцем Легкою О.В. знову було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Не погодившись з вказаною постановою, стягувачем було подано до Веселинівського районного суду скаргу про визнання незаконною та скасування даної постанови, яку було скасовано ухвалою суду від 13.07.2022 року. 13.12.2022 року головним державним виконавцем Легкою О.В. знову було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказану постанову представник стягувача вважає незаконною та просить її скасувати, оскільки державний виконавець порушує строки та порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, не здійснює виконавчі дії систематично у періоди, визначені частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не здійснює належних дій щодо розшуку майна боржника та не реагує на клопотання представника стягувача щодо вчинення виконавчих дій.
В судовому засіданні представник заявника (стягувача) - адвокат Вендель О.М. скаргу підтримав та просив її задовольнити, зазначивши, що державний виконавець Легка О.В. порушує строки та порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, не здійснює виконавчі дії систематично у періоди, визначені частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не здійснює належних дій щодо розшуку майна боржника та не реагує на клопотання представника стягувача щодо вчинення виконавчих дій, а тому її постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.12.2022 року є незаконною та підлягає скасуванню.
В судове засідання представник Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином 12 січня 2023 року, що підтверджується витягом з розносної книги суду (а.с. 21). Про причини неявки не повідомив суд.
Начальник відділу ДВС Буланча О.В. подала 30 січня 2023 року до суду відзив на скаргу, в якому зокрема зазначила, що головним державним виконавцем Легкою О.В. вжито всіх необхідних заходів для виконання виконавчого листа, крім того, на період воєнного стану строки, в які виконавець зобов`язаний вчиняти виконавчі дії, перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Враховуючи вомоги вказаної статті, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність учасників справи, які були повідомлені належним чином, проте не прибули в судове засідання.
Суд, заслухавши вступне слово представника заявника (стягувача) - адвоката Венделя О.М., вивчивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.10.2021 року у справі № 472/438/21 з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 стягнуто моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2 250, 20 грн.
На виконання вказаного вироку суду 09.11.2021 року судом видано виконавчий лист у справі № 472/438/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 2250, 20 гривень, на підставі якого постановою головного державного виконавця Легкої О.В. від 15.11.2021 року було відкрито виконавче провадження - ВП №67507488.
09.02.2022 року головним державним виконавцем Легкою О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Не погодившись з вказаною постановою, 19.04.2022 року стягувачем через свого представника - адвоката Венделя О.М. було подано до Веселинівського районного суду скаргу про визнання незаконною та скасування даної постанови від 09.02.2022 року. Під час розгляду судом даної скарги постановою начальника Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буланчі О.В. від 04.05.2022 року постанову головного державного виконавця Легкої О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.02.2022 року було скасовано. 06.06.2022 року представником стягувача Венделем О.М. було подано державному виконавцю клопотання про проведення виконавчих дій, однак, не дочекавшись відповіді на своє клопотання, представником стягувача було виявлено в Автоматизованій системі виконавчих проваджень постанову від 08.06.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Не погодившись з вказаною постановою, представником стягувача було подано до Веселинівського районного суду скаргу про визнання незаконною та скасування даної постанови, яку було скасовано ухвалою суду від 13.07.2022 року. 13.12.2022 року головним державним виконавцем Легкою О.В. знову було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказані обставини підтверджуються матеріалами скарги та матеріалами виконавчого провадження ВП №67507488.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, яка охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
За змістом частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" визначено обов`язки виконавця, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін.
Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Статтею 13 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.
Так, відповідно до частин 1-4 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
За змістом частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.
Подібний за змістом правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 17.02.2021, у справі № 904/3525/18.
Так, скарга представника стягувача у цій справі мотивована тим, що державний виконавець не здійснює виконавчі дії систематично, у періоди, визначені частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не здійснює належних, на думку скаржника, дій щодо розшуку майна боржника, окрім того, проігнорував клопотання стягувача щодо вчинення виконавчих дій.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що головним державним виконавцем Легкою О.В. після відкриття провадження 15.11.2021 року були вчинені наступні виконавчі дії:
1) 15.11.2021 року винесено постанову про арешт грошових коштів боржника ОСОБА_3 , що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови;
2) 15.11.2021 року скеровано запит до Міністерства внутрішніх справ України, на який 16.11.2021 року отримано відповідь про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби;
3) 15.11.2021 року скеровано запит до Державної фіскальної служби України, на який 15.11.2021 року отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС не перебуває;
4) 09.02.2022 року отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_2 , відповідно до якої інформація щодо майна боржника відсутня в зазначених реєстрах.
Після цього, державний виконавець Легка О.В., не вчиняючи жодних виконавчих дій від 16.11.2021 року по 09.02.2022 року, 09.02.2022 року повернула своєю постановою виконавчий документ стягувачу, в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.
Постановою начальника Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буланчі О.В. від 04.05.2022 року постанову головного державного виконавця Легкої О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.02.2022 року було скасовано.
Після цього, в матеріалах виконавчого провадження міститься лише 1 акт державного виконавця Легкої О.В. від 06.06.2022 року, відповідно до якого нею було здійснено виїзд за адресою проживання боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , яким встановлено, що в момент виїзду у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Однак, в даному акті міститься лише підпис державного виконавця Легкої О.В., а в змісті акту лише зазначено, що майно, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє, без опису стану побутових умов домоволодіння боржника, та без опису того, яке ж взагалі майно в нього наявне за місцем проживання.
Далі, в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова головного державного виконавця Легкої О.В. від 08.06.2022 року про повернення виконавчого документа
Ухвалою Веселинівського районного суду від 13.07.2022 року постанову головного державного виконавця Легкої О.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.06.2022 року було скасовано.
Після цього, відповідно до матеріалів виконавчого провадження, головним державним виконавцем Легкою О.В. були вчинені наступні виконавчі дії:
1) 19.08.2022 року скеровано запит до Міністерства внутрішніх справ України, на який 19.08.2022 року отримано відповідь про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби;
2) 19.08.2022 року скеровано запит до Державної фіскальної служби України, на який 19.08.2022 року отримано відповідь про те, що ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС не перебуває;
3) 19.08.2022 року скеровано запит до Державної фіскальної служби України, на який 19.08.2022 року отримано відповідь про те, що інформація щодо доходів ОСОБА_2 відсутня.
Також, в матеріалах виконавчого провадження міститься 1 (один) акт державного виконавця Легкої О.В. від 12.12.2022 року, відповідно до якого нею було здійснено виїзд за адресою проживання боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , яким встановлено, що в момент виїзду у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Однак, в даному акті міститься лише підпис державного виконавця Легкої О.В., підпису боржника та понятих немає, а в змісті акту лише зазначено, що майно, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє, без опису стану побутових умов домоволодіння боржника, та без опису того, яке ж взагалі майно в нього наявне за місцем проживання.
Тобто, з матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що державний виконавець після відкриття виконавчого провадження провів ряд виконавчих дій лише 15.11.2021 року, у подальшому в період з 16.11.2021 року до 09.02.2022 року (більше 2,5 місяців) виконавчі дії не вчинялися. Після скасування 04.05.2022 року постанови від 09.02.2022 року про повернення виконавчого документа, державний виконавець за період з 04.05.2022 року по 08.06.2022 року (1 місяць) провів 1 виконавчу дію 06.06.2022 року (огляд домоволодіння боржника), після чого 08.06.2022 року знову виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Після скасування 13.07.2022 року постанови від 08.06.2022 року про повернення виконавчого документа державний виконавець за період з 13.07.2022 року по 13.12.2022 року (5 місяців) скерував запити щодо боржника 19.08.2022 року і провів 1 виконавчу дію 12.12.2022 року (огляд домоволодіння боржника), після чого 13.12.2022 року знову виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Варто також зазначити, що запити виконавець зробив 19.08.2022 року, на які в цей же день отримав відповіді. Однак, за період з 19.08.2022 року по 13.12.2022 року (4 місяці) повторні запити не робив.
Натомість державний виконавець в рамках виконавчого провадження повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду і такі перевірки мають вчинятися виконавцем не одноразово, а систематично. Доказів на підтвердження періодичного проведення таких перевірок суду надано не було, і матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що такі перевірки проводились одноразово.
Вказане свідчить про порушення головним державним виконавцем Легкою О.В. положень частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження".
Тобто, державним виконавцем не вчинялися усі, передбачені вказаними нормами права дії, спрямовані на неупереджене, ефективне, своєчасне виконання рішення суду в повному обсязі.
Крім того, сам факт здійснення державним виконавцем Легкою О.В. окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.
У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 зазначеного Закону.
Твердження начальника відділу ДВС Буланчі О.В. в своєму відзиві на скаргу про переривання строків, визначених ЗУ "Про виконавче провадження" на період воєнного стану, суд вважає неспроможними, оскільки положення ч. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" стосуються не конкретних строків вчинення тієї чи іншої виконавчої дії, а вимоги щодо періодичності вчинення таких дій, а тому не можуть перериватись.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому постанову головного державного виконавця Легкої О.В. від 13.12.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу слід визнати незаконною та скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд -
Скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Венделя Олега Михайловича, заінтересовані особи: Веселинівський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_2 , на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, - задовольнити повністю.
Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Веселинівського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Легкої О.В. від 13.12.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні - ВП №67507488, по виконавчому листу №472/438/21 від 09.11.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 2250, 20 гривень.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 08 лютого 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко