КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1053/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/29619/19

12 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання протиправними дій, скасування запису про право власності та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання протиправними дій, скасування запису про право власності та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 17 січня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), було укладено кредитний договір № 223382132, за яким банк надав їй кредит у розмірі 98 922,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та збитків, які можуть виникнути у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 223382132 від 17 січня 2008 року між нею і банком 17 січня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстровано в реєстрі № 42, предметом якого є майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому за адресою (адреса забудови): АДРЕСА_1 , згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку цінних паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 1.6. договору іпотеки сторони домовились, що після закінчення будівництва збудована квартира, що стане власністю іпотекодавця, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і потребує внесення змін та доповнень до нього після введення об`єкту будівництва в експлуатацію та уточнення поштової адреси збудованої квартири та її технічних характеристик (на підставі правовстановлюючих документів).

Зазначала, що на підставі розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 651 від 25 вересня 2012 року новозбудованому житловому комплексу (будівельна адреса) АДРЕСА_2 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1 від 30 травня 2014 року до договору № 2233-9/265Р-2-15 від 14 грудня 2007 року про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій здійснено уточнення площі та номеру об`єкту, а саме: загальна площа квартири стає - 50,5 кв. м., а номер квартири стає - 268.

На підставі акта прийому-передачі квартири від 30 травня 2014 року ОСОБА_1 прийняла для оформлення та реєстрації права власності окрему квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 50,5 кв.м.

При цьому, зміни та доповнення до договору іпотеки від 17 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., внесені не були.

Згодом їй стало відомо, що 22 травня2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. було зареєстровано заяву ОСОБА_2 та 24 травня 2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки (її квартиру) за ОСОБА_2 , індексний номер 41513366. Підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки, серія та номер 42, виданий 17 січня 2008 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М., договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер 159, виданий 28 березня 2017 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І.

Позивач вважала, що указане рішення державного реєстратора є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 та умов іпотечного договору від 17 січня 2008 року, а саме: іпотекодержатель не надсилав їй письмову вимогу про усунення порушення, а також не погоджував ціну, за яку предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя.

При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. не мала жодних правових підстав посвідчувати договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_2 , який не є банком або іншою фінансовою установою, з якими такий договір може бути укладено.

Крім того, позивач зазначала, що відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що 08 червня 2017 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35577893, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 на квартиру загальною площею 50,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 - за ОСОБА_6 . Підставою для виникнення права власності за ОСОБА_6 є договір купівлі-продажу, серія та номер: 5387, виданий 08 червня 2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П.

При цьому, як свідчать відомості з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 07 червня 2017 року адреса спірного об`єкта є: АДРЕСА_3 , тоді як станом на 09 червня 2017 року адреса вказаного об`єкта значиться АДРЕСА_3 .

Вважала, що усі процесуальні дії, що вчинялись приватними нотаріусами, здійснювались виключно на підставі договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги, де зазначена адреса забудови: АДРЕСА_1 . Жодних офіційних документів, що інформують приватних нотаріусів чи нових кредиторів про зміну номеру квартири та номеру будинку в них не було і не могло бути, оскільки між іпотекодавцем ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»не було підписано повноцінного договору іпотеки після закінчення будівництва збудованої квартири, про що свідчить і вимога банка № 114/5-98809 від 16червня 2017 року.

Також під час перебування судового спору в Окружному адміністративному суді м. Києва з 20 липня 2017 року по 19 червня 2019 року (справа № 826/8987/17) за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 22 листопада 2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44200684, згідно з яким проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 - за ОСОБА_4 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 809, виданий 22 листопада 2018 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І.

08 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45436763, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, квартиру загальною площею 50,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 - за ОСОБА_5 . Підставою виникнення права власностіє : договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 126, виданий 08 лютого 2019 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Єгорова М.Є.

Вважала, що приватний нотаріус Гембарська С.І. і продавець ОСОБА_3 свідомо приховали той факт, що на момент укладання даного правочину був наявний судовий спір стосовно відчуженого майна, в якому і приватний нотаріус Гембарська С. І., і ОСОБА_3 були сторонами у справі та були обізнані про судовий розгляд справи, що вказує на протиправність їх дій. Також приватний нотаріус КМНО Єгорова М.Є. зобов`язана була перевірити іформацію стосовно спірного нерухомого майна (квартири), яка за короткий термін була неоднарозово переєстрована, та відмовити в державній реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просила суд:

визнати протиправними дії ОСОБА_7 та Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про протиправне позбавлення права власності ОСОБА_1 та скасувати номер запису про право власності: 20609091, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35336181 від 24 травня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, номер запису про право власності: 20810667, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35577893 від 08 червня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, номер запису про право власності: 29062637, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44200684 від 22 листопада 2018 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, номер запису про право власності: 30209328, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45436763 від 08 лютого 2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання протиправними дій, скасування запису про право власності та скасування рішень відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Головко Дмитро Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного розгляду просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуваням норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилалась позивач ОСОБА_1 в обгрунтування доводів і вимог позову.

Судом першої інстанції не враховано, що згідно з пунктом 61 (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються наступні документи: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.Документ, що підтверджує наявність факту завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Вказана вимога іпотекодержателя із зазначеним змістом не надсилалася та не отримувалася позивачем (боржником, іпотекодавцем) ОСОБА_1 , дана вимога відсутня і у витребуваній судом реєстраційній справі, яка знаходиться в матеріалах цієї цивільної справи.

Вважає, що нотаріально посвідчене свідоцтво, яке міститься у матеріалах реєстраційної справи, є документом незрозумілої правової природи, та не може підтверджувати направлення вимоги іпотекодержателем іпотекодавцю на підставі статті 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки, по-перше, така вимога надсилається тільки іпотекодержателем, а не нотаріусом, по-друге, підтвердженням направлення вимоги у порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку» є поштові документи про направлення іпотекодержателем вимоги, які відсутні у витребуваній реєстраційній справі. У цій частині представник позивача посилався на відповідну судову практику Верховного Суду у справах: № 607/8488/18, № 306/2053/16-ц, №727/849/17.

Крім того, виходячи з положень статті 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має довести реєстратору факт наявності невиконання умов кредитного договору, що зроблено не було і реєстратор жодним чином не перевірила наявність та розмір боргу у позичальника ОСОБА_1 перед кредитором. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, у ній відсутні будь-які документи, що встановлюють наявність заборгованості, що свідчить про те, що державний реєстратор жодним чином не пересвідчилася в наявності боргу.

Також поза увагою суду першої інстанції залишалась та обставина, що відповідно до пункту 7.3. Договору іпотеки від 17січня 2008 року (на підставі якого було здійснено спірну державну реєстрацію), реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом (з використанням аукціону, прилюдних торгів, комісійних торгів) або шляхом переходу предмета іпотеки у власність до іпотекодержателя за вибором останнього.В останньому випадку предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Отже, відповідно до договору іпотеки повинно бути погодження ціни, за яку предмет іпотеки переходить у власність до іпотекодержателя, однак у порушення пункту 7.3. договору іпотеки згода сторін зобов`язання відносно ціни предмету іпотеки не досягалася, як і не існує рішення суду про визначення цієї ціни, що є грубим порушенням договору іпотеки.

Звернув увагу суду на те, що кредитний договір та договір іпотеки укладались ОСОБА_1 з АТ «Райфайзен банк Аваль», але при цьому в реєстраційній справі, яка міститься в матеріалах справи, взагалі відсутні договори про відступлення АТ «Райфайзен банк Аваль» прав вимоги за договорами на користь інших кредиторів. В матеріалах справи наявний лише договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки з АТ «Комерційний Індустріальний банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки з ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» на користь ОСОБА_2 .

До того ж, на думку позивача ОСОБА_1 , договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 28 березня 2017 року на користь ОСОБА_8 є нікчемним, оскільки за цим договором були відступлені права вимоги за договором іпотеки, який забезпечував виконання кредитного зобов`язання, на користь фізичної особи- ОСОБА_8 , що заборонено законодавством, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі № 638/22396/14-ц.

У визначений ухвалою апеляційного суду строк, відповідачі - ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, ОСОБА_3 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коротя Роман Олександрович підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідачі - ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна, ОСОБА_3 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна в судове засідання не з`явились, участь своїх представників в судовому засіданні не забезпечили.

Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідачів: ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 223382132, за яким банк надав їй кредит у розмірі 98 922,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та збитків, які можуть виникнути у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, строком до 17 січня 2028 року.

На забезпечення виконання умов указаного кредитного договору 17 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому за адресою (адреса забудови): АДРЕСА_1 , згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку інших паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстровано в реєстрі № 42 (а.с. 20-23 том 2).

Відповідно до п. 1.6. договору іпотеки сторони визначили, що після закінчення будівництва збудована квартира, що стане власністю іпотекодавця, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і потребує внесення змін та доповнень до нього після введення об`єкту будівництва в експлуатацію та уточнення поштової адреси збудованої квартири та її технічних характеристик (на підставі правовстановлюючих документів).

У розділі 7 «Реалаізація предмета іпотеки» іпотечного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пунктах 7.1., 7.2., 7.3. іпотечного договору сторони передбачили, що на предмет іпотеки може бути звернене стягнення іпотекодержателем в разі несплати іпотекодавцем двох чергових платежів (суми кредиту та/або відсотків по ньому) згідно кредитного договору графіку платежів) протягом одного календарного року, або в разі, якщо іпотекодавець в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечених іпотекою, не виконає їх у повному обсязі. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду. Реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом ( з використанням аукціону, прилюдних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за вибором останнього. В останньому випадку предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Зв`язок між сторонами здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм за їх поштовою адресою чи вручення кореспонденції особисто під розписку - пункт 10.5. договору іпотеки.

Після завершення будівництвом об`єкта (адреса забудови): АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 651 від 25 вересня 2012 року присвоєно новозбудованому житловому комплексу (будівельна адреса) АДРЕСА_2 поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 35 том 1).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1 від 30 травня 2014 року до договору № 2233-9/265Р-2-15 від 14 грудня 2007 року про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, що підписана між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» і ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди щодо уточнення площі на номеру об`єкта, зокрема, загальна площа квартири стає - 50,5 кв. м., а номер квартири стає - 268 (а.с. 34 том 1).

На підставі акта прийому-передачі квартири від 30 травня 2014 року між ТОВ «Каштанове місто» (компанія) і ОСОБА_1 (інвестор) компанія передала, а інвестор приймає для оформлення та реєстрації права власності окрему квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 50,5 кв.м., житлова площа 20,2 кв.м., поверх 15, кількість кімнат - 1. Інвестор здійснив оплату у розмірі 234 648,90 грн, що становить номінальну вартість 492 облігації, та зобов`язується сплатити 17 904,32 грн доплати за збільшення площі квартири в порівнянні з проектною площею квартири на умова визначених договором. Сплата доплати за збільшення площі квартири буде підтверджуватися довідкою виданою компанією про стопроценту (100 %) оплату за договором (а.с. 33 том 1).

Після закінчення будівництва збудованої квартири та уточнення індивідуальних характеристик об`єкта нерухомого майна, що є предметом іпотеки, зміни та доповнення до договору іпотеки від 17 січня 2008 року, сторонами внесені не були, про що вказує письмова вимога АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 114/5-98809 від 16 червня 2017 року про зобов`язання вчинити дії по оформленню реєстрації обтяження предмету іпотеки, адресована ОСОБА_1 (а.с. 32 том 1).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 грудня 2015 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 223382132 від 17 січня 2008 року в сумі 80 527,37 доларів США, що еквівалентно 1 706 863,68 грн (справа № 752/13220/15-ц).

Із наданих позивачем та витребуваних судом першої інстанції письмових доказів вбачається, що 27 березня 2017 року між ПАТ КБ «Комерційний індустріальний банк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим номером 156 (а.с. 24-26 том 2).

Умови про предмет договорувказують на те, що у зв`язку з укладення сторонами договору відступлення права вимоги від 24 березня 2017 року за кредитним договором № 223382132 від 17 січня 2008 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 , первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (як іпотекодержателем), і ОСОБА_1 (як іпотекодавцем), посвідченим 17 січня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. за реєстровим № 42, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

Первісний іпотекодержатель набув право вимоги за договором іпотеки на підставі договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 24 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим номером 152. З моменту укладення цього договору новий іпотекодержатель набуває статуту іпотекодержателя за цим договором - пункт 1.1. договору.

Відповідно до пункту 1.3. договору предметом іпотеки за договором іпотеки, право вимоги, за яким відступається за цим договором є: майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ТОВ «Каштанове місто», ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку інших паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

Характеристика квартири, що перейде у власність іпотекодавця: адреса забудови - АДРЕСА_5 , кількість кімнат -1, загальна площа - 49,09 кв.м.

Надалі, 28 березня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_2 у зв`язку з укладенням сторонами договору № 24/03-17 відступлення права вимоги від 24 березня 2017 року за кредитним договором № 223382132 від 17 січня 2008 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 , укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за умовами якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (як іпотекодержателем), і ОСОБА_1 (як іпотекодавцем), посвідченим 17 січня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. за реєстровим № 42, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору (а.с.29-29 том 2).

Первісний іпотекодержатель набув право вимоги за договором іпотеки на підставі договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 27 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. за реєстровим № 156. З моменту укладення цього договору новий іпотекодержатель набуває статуту іпотекодержателя за цим договором - пункт 1.1. договору.

Предметом іпотеки за договором іпотеки, право вимоги, за яким відступається за цим договором є: майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ТОВ «Каштанове місто», ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку інших паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

Характеристика квартири, що перейде у власність іпотекодавця: адреса забудови - АДРЕСА_5 , кількість кімнат -1, загальна площа - 49,09 кв.м.

Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстровано в реєстрі за № 159.

Із витребуваних та досліджених судом судом першої інстанції матеріалів реєстраційної справи № 000 встановлено, що свідоцтвом від 18 травня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 257, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І. посвідчила, що 28 березня 2017 року нею було передано ОСОБА_1 заяву-вимогу ОСОБА_2 щодо повернення суми боргу у розмірі 92 018,52 доларів США протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги про повернення боргу, а у випадку неповернення суми боргу до вказаної дати, кредитор (іпотекодаржетель) змушений буде захищати свої права одним з наступних способів: звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з укладеним договором іпотеки на підставі рішення суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; реєстрація права власності за іпотекодаржетелем згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або продаж предмет іпотеки згідно зі статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; звернення стягнення в будь-який інший спосіб, передбачений чинним законодавство України та договором іпотеки, з викладенням повного змісту заяви ОСОБА_2 (а.с. 30-31 том 2).

У свідоцтві зазначено, що заява була передана 28березня 2017 року через представника ТОВ «Нова Пошта» послугою «Доставка особисто в руки», згідно Експрес-накладної № 9008, отримана ОСОБА_1 - 30 березня 2017 року. Відповідь у встановлений в заяві строк від ОСОБА_1 не надійшла.

В реєстраційній справі міститься звіт про оцінку майна № FS01-170518-001 від 18 травня 2017 року щодо об`єкта оцінки - житлової квартири, загальною площею 50,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за висновком якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить 1 161 000,00 грн без ПДВ та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 33-34, 36-37 том 2).

22 травня2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. прийнята заява (реєстраційний номер 22398267) ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , яка того ж дня, 22 травня 2017 року, зареєстрована в Державному реєстрі - номер запису про право власності 20609091 (а.с. 19, 28, 52-53 том 2).

24 травня 2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу), індексний номер - 35336181 від 24 травня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею - 50,5 кв.м., житловою площею - 20,2 кв.м. (а.с. 28-29 том 2).

Із наданих позивачем в обгрунтування позовних вимог пояснень слідує, що Експрес-накладна № 9008 від 28 березня 2017 року з вкладенням через представника ТОВ «Нова Пошта» на її адресу не надходила, вартість об`єкта нерухомості за згодою сторін не визначалась.

Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вказує на те, що станом на 07 червня 2017 року власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_2 (а.с. 30 том 1).

Станом на 09 червня 2017 року власником нерухомого майна за тим же реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000, а саме: квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 5387, виданий 08 червня 2017 року, видавник: Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35577893 від 08 червня 2017 року прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. (а.с. 29 том 1).

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила: визнати протиправними і скасувати дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Свіітлани Іванівни при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:35336181 від 24.05.2017 року, реєстраційний номер об`єкта: 000, загальною площею 50,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису про право власності: 20609091 від 22.05.2017 на користь ОСОБА_2 ; визнати протиправним і скасувати дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:35577893 від 08.06.2017, реєстраційний номер об`єкта: 000, загальною площею 50,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису про право власності: 20810667 від 08.07.2017 на користь ОСОБА_3 (справа № 826/8987/17).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року провадження у цій справі № 826/8987/17 закрито, роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення із зазначеними позовними вимогами до відповідного місцевого загального суду (а.с. 22 - 24, 25-27, 28 том 1).

Вбачається, що у період перебування судового спору в Окружному адміністративному суді м. Києва ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 листопада 2018 року відчужив ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2019 року відчужив ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 17-18, 20 том 1).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44200684 від 22 листопада 2018 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською Світланою Іванівною, номер запису про право власності: 29062637 (а.с. 21 том 1).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45436763 від 08 лютого 2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівно, номер запису про право власності: 30209328 (а.с. 19 том 1).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що державна реєстрація права власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_2 здійснена відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із витребуваних та досліджених судом письмових доказів вбачається, що подані державному реєстратору документи, які були підставою реєстрації права власності за ОСОБА_2 , відповідають вимогам закону, а тому у державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни були відсутні підстави для відмови у здійсненні вказаних реєстраційних дій.

Також позивач ОСОБА_1 не оскаржувала договори купівлі-продажу, які стали підставою для державної реєстрації прав на квартиру за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому, за умови чинності договорів купівлі-продажу квартири, яка була предметом іпотеки, дії державного нотаріуса з реєстрації права власності на неї, а також реєстрація права власності за вищевказаними особами на зазначену квартиру не можуть бути визнані судом протиправними та скасовані.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», тут і далі у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору від 17 січня 2008 року, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникаєна підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частини перша та третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Отже, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Із досліджених умов договору іпотеки від 17 січня 2008 року колегією суддів апеляційного суду встановлено, що у розділі 7 «Реалаізація предмета іпотеки» іпотечного договору його сторони: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 , досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

У пунктах 7.1., 7.2., 7.3. іпотечного договору сторони передбачили, що на предмет іпотеки може бути звернене стягнення іпотекодержателем в разі несплати іпотекодавцем двох чергових платежів (суми кредиту та/або відсотків по ньому) згідно кредитного договору графіку платежів) протягом одного календарного року, або в разі, якщо іпотекодавець в момент настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечених іпотекою, не виконає їх у повному обсязі. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду. Реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом його продажу за власним розсудом ( з використанням аукціону, прилюдних торгів) або шляхом переходу предмету іпотеки у власність іпотекодержателя за вибором останнього. В останньому випадку предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду.

Це застереження згідно зі статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

Таким чином, сторони в іпотечному договорі від 17 січня 2008 року передбачили право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Письмовими доказами підтверджується, що усі прав та обов`язків, як за основним(кредитним зобов`язанням), так і за іпотечним договорами на підставі відповідних договорів про відступлення права вимогиперейшли від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ КБ «Комерційний індустріальний банк», яке відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», яке, в свою чергу, відступило право вимоги за вказаними договорами ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 28 березня 2017 року на користь ОСОБА_2 є нікчемнимз тих підстав, що відступлені права вимоги за договором іпотеки, який забезпечував виконання кредитного зобов`язання на користь фізичної особи, у конкретному випадку ОСОБА_8 , заборонено законодавством, з огляду на правову позицію Верховного Суду у справі № 638/22396/14-ц, колегія суддів апеляційного суду відхиляє як необґрунтовані з огляду на таке.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі застосувала у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20), про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа (аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16)).

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду вважала необхідним відступити від висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, конкретизувавши його, а саме, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

З наведеного вбачається, що висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, стосувався укладення між банком та фізичною особою договору факторингу, а отже, він не є застосовним до спірних правовідносин, оскільки у справі, яка переглядається, договори відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами не містять ознак договорів факторингу чи договорів фінансових послуг, а є договорами відступлення прав вимоги (цесії).

Договір відступлення прав вимоги за його ознаками є договором, за яким у зобов?язанні за кредитним договором замінено кредитора на нового кредитора. Такий договір не можна кваліфікувати як договір факторингу, оскільки він за своєю правовою природою є договором відступлення прав вимоги (цесії), укладення якого врегульовано статтями 512-519 ЦК України, суб?єктний склад якого не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, а тому для його укладення не вимагається наявність у фізичної особи ОСОБА_8 , як нового кредитора(іпотекодержателя), ліцензії на право здійснення фінансових послуг факторингу.

Такий висновок відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків, як за основним (кредитним зобов`язанням), так і за іпотечним договорами, ОСОБА_2 , скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувся до державного реєстратораприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни та зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оспорено іпотекодавцем у суді.

Переглядаючи судове рішення у цій частині та, надаючи оцінку відповідним доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на час державної реєстрації права власності на спірну квартиру станом на 24 травня 2017 року, (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; перевіряє наявність обстяжень прав на нерухоме майно; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У статті 18 вказаного Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягненняна предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулюванняна підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягненняна предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).

За змістом статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на час реєстрації права власності) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Тобто цим Порядком № 1127 визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені,на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереженняпро задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

У силу зазначених норм матеріального права іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку» № 898-IV.

Отже, належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 10.5. договору іпотеки визначено, що зв`язок між сторонами здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів або телеграм за їх поштовою адресою чи вручення кореспонденції особисто під розписку.

Таким чином, підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, провадження№ 14-501цс18; від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, провадження № 14-661цс18; від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, провадження № 14-711цс19.

З огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Із витребуваних судом судом першої інстанції матеріалів реєстраційної справи № 000 вбачається, що до заяви про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , поданої ОСОБА_2 22 травня 2017 року, до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І., копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві ( боржникові) ОСОБА_1 , не додано. Натомість в матеріалах реєстраційної справи міститься свідоцтво від 18 травня 2017 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С.І. про передачу ОСОБА_1 заяви-вимоги ОСОБА_2 , що містила відомості про вимогу щодо усунення порушень умов кредитного договору та повернення боргу.

У вказаному свідоцтві зазначено, що заява була передана 28 березня 2017 року через представника ТОВ «Нова Пошта» послугою «Доставка особисто в руки», згідно Експрес-накладної № 9008 отримана ОСОБА_1 - 30 березня 2017 року. Відповідь у встановлений в заяві строк від ОСОБА_1 не надійшла.

Обставини вручення письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання не визнала в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , а у долученій до матеріалів реєстраційної справи експрес-накладній ТОВ «Нова Пошта» № 9008 не зазначено вміст вкладеннята працівника ТОВ «Нова Пошта», який на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, вручив відправлення ОСОБА_1 з письмовою вимогою іпотекодержателя, а відтак така експрес-накладна ТОВ «Нова Пошта» № 9008 не може вважатися належним доказом надсилання вимоги іпотекодержателя на адресу боржника (іпотекодавця) ОСОБА_1 та її вручення останній (а.с. 32 том 2).

Посилання суду першої інстанції на свідоцтво, видане 18 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., як на доказ отримання боржником (іпотекодавцем) вимоги є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 84 Закону України «Про нотаріат» нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви.

За правилами пункту 3 глави 20 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку. Витрати, пов`язані з поштовою пересилкою заяви чи з використанням інших технічних засобів, оплачуються заявником. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. У свідоцтві викладається зміст одержаної на заяву відповіді або зазначається, що відповідь у встановлений у заяві строк не надійшла.

Отже, передача заяви та видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями.

Ураховуючи наведені норми, встановлений сторонами у договорі іпотеки порядок направлення та вручення відповідних повідомлень (пункт 10.5.), підтвердженням отримання боржником (іпотекодавцем) ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 11 квітня 2017 року у справі № 21-1458а16.

Таке повідомлення про вручення вимоги боржнику (іпотекодавцю) ОСОБА_1 , як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення, кредитор (іпотекодержатель) ОСОБА_2 разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру не подав, що вказує на те, що вимоги Порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем (боржником) письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано.

Отже, під час судового розгляду справи знайшов підтвердження факт, що іпотекодержателем не надано належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання іпотекодавцю повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі, й шляхом набуття права власності.

Крім того, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку», якими визначено порядок передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, суд першої інстанції не врахував, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна(постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19).

Умови про те, що предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя за ціною, визначеною на момент такого переходу за згодою сторін, а в разі недосягнення згоди за рішенням суду, також містяться у розділі 7 «Реалаізація предмета іпотеки» іпотечного договору.

Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності на квартиру з власником майна ОСОБА_1 іпотекодержателем ОСОБА_2 не погоджувалась.

До того ж, із долученого до реєстраційній справі звіту про оцінку майна № FS01-170518-001 від 18 травня 2017 року вбачається, що об`єктом оцінки була житлова квартира за адресою: АДРЕСА_3 , тоді як 22 травня 2017 року державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. прийнята заява (реєстраційний номер 22398267) ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , що свідчить про суперечності між заявленим правом ОСОБА_2 на нерухоме майно і поданими документами.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених фактичних обставин справи у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що під час проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_2 були порушені вимоги договору та норми чинного законодавства щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що свідчить про порушення прав позивача щодо переходу права власності на вказане майно до відповідача ОСОБА_2 , та є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 35336181 від 24 травня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею - 50,5 кв.м., житловою площею - 20,2 кв.м., прийняте державним реєстратором Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською Світланою Іванівною, номер запису про право власності 20609091.

В цій частині позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на квартиру (предмет іпотеки) є доведеною та відповідає належному способу захисту.

Так, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оспорено іпотекодавцем у суді, що є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Тому належним та ефективним способом захисту позивача, який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), є позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно.

У наведеній категорії справ щодо оскарження рішень (записів) про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), Велика Палата сформувала сталу практику в частині належного (ефективного) способу захисту прав іпотекодавця саме у спосіб оскарження таких рішень. Зокрема, саме такий спосіб захисту прав іпотекодавця застосований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18), від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397 цс 19), від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц (провадження № 14-45цс20).

Разом з тим, заявлена у позові вимога позивача до ОСОБА_7 про визнання протиправними дій щодо позбавлення права власності, скасування номеру запису про право власностіне підлягає задоволенню через неефективність обраного способу захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться в статті 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-44цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, провадження № 12-14звг19.

Також не підлягають задоволенню вимоги позову, що пред`явлені ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про визнання протиправними дій щодо позбавлення права власності, скасування номеру запису про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки державний реєстратор є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах.

Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи підтверджують, що спір у позивача ОСОБА_1 виник з ОСОБА_2 щодо предмета іпотеки, а тому державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна є неналежним відповідачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про визнання протиправними дій щодо позбавлення права власності, скасування номеру запису про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З огляду на предмет та підставу позову не є учасником спірних матеріальних правовідносин і залучений до участі у справі як відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», яке 28 березня 2017 року на підставі договору відступило ОСОБА_2 права вимоги за іпотечним договором, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 , а тому й об`єктивно не могло надати пояснення з приводу обставин, викладених у позові, щодо проведеної державної реєстрації права власності на предмет іпотеки спочатку за ОСОБА_2 24 травня 2017 року та в подальшому за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що є наслідком відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт».

Перевіряючи матеріально-правовий зміст позову ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та державних реєстраторів, які приймали рішення про право власності за вказаними особами на спірну квартиру, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Із наданих та досліджених доказів колегією суддів апеляційного суду встановлено, що позивачем ОСОБА_1 на забезпечення виконання умов кредитного договору № 223382132 від 17 січня 2008 року передані в іпотеку банку майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому за адресою (адреса забудови): АДРЕСА_1 , згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та Договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку інших паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 1.6. договору іпотеки сторони визначили, що після закінчення будівництва збудована квартира, що стане власністю іпотекодавця, продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому іпотечний договір є чинним і потребує внесення змін та доповнень до нього після введення об`єкту будівництва в експлуатацію та уточнення поштової адреси збудованої квартири та її технічних характеристик (на підставі правовстановлюючих документів).

Матеріалами справи підтверджується, що після закінчення будівництва квартири, що є предметом іпотеки, здійснено уточнення індивідуальних характеристик об`єкта нерухомого майна, а саме, на підставі розпорядження Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації № 651 від 25 вересня 2012 року присвоєно новозбудованому житловому комплексу (будівельна адреса) АДРЕСА_2 поштову адресу: АДРЕСА_2 та, відповідно до додаткової угоди №1 від 30 травня 2014 року до договору № 2233-9/265Р-2-15 від 14 грудня 2007 року про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, що підписана між ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» і ОСОБА_1 , квартира стає під номером 268 (а.с. 34, 35 том 1).

Зміни та доповнення до договору іпотеки від 17 січня 2008 року, його сторонами Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_1 внесені не були.

Письмовими доказами підтверджується, що усі прав та обов`язків, як за основним(кредитним зобов`язанням), так і за іпотечним договорами на підставі відповідних договорів про відступлення права вимогиперейшли від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ КБ «Комерційний індустріальний банк», яке відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», яке, в свою чергу, відступило право вимоги за вказаними договорами ОСОБА_2 .

Умови про предмет договорів про відступлення права вимогиза іпотечним договором вказують на те, що предметом цих договір також були майнові права на квартиру, яка буде збудована у майбутньому за адресою (адреса забудови): АДРЕСА_1 , згідно договору №2233-9/265Р-2-15 про резервування об`єкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та Договору №вБ1663-07//К-007-05; 233-9/265Р-2-15 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Каштанове місто» від 14 грудня 2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», від імені якого на підставі договору на брокерське обслуговування на ринку інших паперів №вК-0078-05 від 22 лютого 2005 року діє ТОВ «Фінансист», та перейде у власність іпотекодавця після введення будинку в експлуатацію та оформлення на неї правовстановлюючих документів.

В матеріалах реєстраційної справи № 000 міститься акт прийому-передачі квартири від 30 травня 2014 року, підписаний між ТОВ «Каштанове місто» (компанія) і ОСОБА_1 (інвестор), згідно з яким компанія передала, а інвестор приймає для оформлення та реєстрації права власності окрему квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 50,5 кв.м., житлова площа 20,2 кв.м., поверх 15, кількість кімнат - 1. (а.с. 40 том 2).

Набувши права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, ОСОБА_2 відчужив спірну квартиру, про що вказує актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, що станом на 07 червня 2017 року власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 (а.с. 30 том 1).

Станом на 09 червня 2017 року власником нерухомого майна за тим же реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 000, а саме: квартири АДРЕСА_4 , є ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності на квартиру за ОСОБА_3 є договір купівлі-продажу, серія та номер: 5387, виданий 08 червня 2017 року, видавник: Ковальчук С.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35577893 від 08 червня 2017 року прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. (а.с. 29 том 1).

Також матеріалами справи підтверджується, що у період перебування судового спору в Окружному адміністративному суді м. Києва (справа № 826/8987/17) за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, третя особа - ОСОБА_3 , останній ( ОСОБА_3 ) на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 листопада 2018 року відчужив ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2019 року відчужив ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 17-18, 20 том 1).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44200684 від 22 листопада 2018 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською Світланою Іванівною, номер запису про право власності: 29062637 (а.с. 21 том 1).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45436763 від 08 лютого 2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівно, номер запису про право власності: 30209328 (а.с. 19 том 1).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статей 316, 317, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями части 2 статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з його волі. Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Власник з дотриманням положень статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

Отже, метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, позивач ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та державних реєстраторів, які приймали рішення про право власності за вказаними особами на спірну квартиру, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни просила суд:

скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, номер запису про право власності: 20810667, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35577893 від 08 червня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, номер запису про право власності: 29062637, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44200684 від 22 листопада 2018 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000);

скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, номер запису про право власності: 30209328, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45436763 від 08 лютого 2019 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 на квартиру АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74) та інших.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що заявлений в цій справі ОСОБА_1 позов в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та державних реєстраторів, які приймали рішення про реєстрацію права власності за вказаними особами на спірну квартиру, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про скасування рішення державного реєстратора не відповідають належному способу захисту.

Зміна судом як предмета позову, так і правових підстав позову є порушенням принципу диспозитивності цивільного процесу, закріпленого статтею 13 ЦПК України, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та державних реєстраторів, які приймали рішення про реєстрацію права власності за вказаними особами на спірну квартиру, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про скасування рішення державного реєстратора, є самостійною підставою для відмови у позові у відповідній частині вимог.

Отже, доводи представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича, наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ОСОБА_1 , які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви, за подання апеляційної скарги у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що складає розмір 1921,00 грн (768,40 грн + 1 152,60 грн), слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 328, 388 ЦК України, ст.ст. 1,3, 33, 35, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2,10,11,18,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 84 Закону Україн « Про нотаріат», п.п.57,61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 , ст.ст. 48,51,76,81,89, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_2 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання протиправними дій, скасування запису про право власності та скасування рішень задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 35336181 від 24 травня 2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею - 50,5 кв.м., житловою площею- 20,2 кв.м., прийняте державним реєстратором Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, номер запису про право власності 20609091.

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_7 про визнання протиправними дій щодо позбавлення права власності, скасування номеру запису про право власностівідмовити.

Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни про визнання протиправними дій щодо позбавлення права власності, скасування номеру запису про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», ОСОБА_3 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про скасування рішення державного реєстратора залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023року.

Головуючий: Судді: