Справа № 202/215/23
Провадження № 2/202/929/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 січня 2023 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з даною позовною заявою. За результатами розгляду позовної заяви просила суд зняти арешт із всього належного їй майна, який було накладено у межах виконавчих проваджень №50674702 та №59972047.

В обґрунтування позову зазначено, що виконавчі провадження №50674702 та №59972047 мають статус завершених, у зв`язку із чим накладені арешти мають бути зняті.

Між тим, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних вимог, зокрема визначених ст. ст. 175-177 ЦПК України.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, за приписами п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність) позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Зі змісту позовної заяви не вбачається на яке конкретно майно позивача накладено арешт, який вона просить зняти.

Отже, за таких обставин суд позбавлений можливості визначити чи підсудний даний спір саме Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська.

Враховуючи викладене, позивачу слід визначитись зі змістом позовних вимог конкретизувавши предмет позову, а саме з якого майна він просить зняти арешт, визначитись з колом відповідачів у справі та відповідно зі змістом позовних вимог до кожного з них.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: визначитись зі змістом позовних вимог конкретизувавши предмет позову, а саме з якого майна вона просить зняти арешт, визначитись з колом відповідачів у справі та відповідно зі змістом позовних вимог до кожного з них.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Позивач може отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://ind.dp.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Г.О. Кухтін