Справа № 309/5761/22
Провадження № 2/309/1088/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря : Гаклик Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовом: ОСОБА_1 до Хустської територіальної громади в особі Хустської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Хустського районного суду про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування.

Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22 лютого 2017 року, виданим виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області. ЇЇ мати ОСОБА_4 померла раніше батька - 02 травня 2010 року відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 04 травня 2010 року виконкомом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

Спадковим майном від батьків є житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який вони побудували і в якому проживали.

Після смерті матері ОСОБА_4 02.05.2010 року за відсутності її заповіту батько ОСОБА_3 як такий, що проживав спільно із спадкодавцем, прийняв її спадщину за законом, після цього за відсутності інших спадкоємців, що прийняли спадщину за законом, йому стало належати право власності на житловий будинок в цілій частці. Однак юридично він свої права на спадщину дружини не оформив.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, подавши у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, є позивачка ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не бажає оформлювати свою частку в спадщині і не заперечує, щоб до ОСОБА_1 перейшло право власності на спадковий будинок в цілій частці.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були членами колгоспу ім. Мічуріна (с. Іза), то 20 липня 1988 року Хустською районною Радою їм було видане на збудований будинок свідоцтво на право власності колгоспного двору, яким виконком Хустської районної Ради народних депутатів посвідчив, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Відповідно до реєстрового напису на цьому свідоцтві жилий будинок зареєстрований в цілому в Хустському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , 18 липня 1988 року за реєстровим № 368.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення прав на житловий будинок після смерті ОСОБА_6 , нотаріус роз`яснив позивачці, що даний документ не може бути прийнятий для нотаріального провадження.

Колгоспні двори були припинені 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». З огляду на те, що цей Закон набув чинності 15 квітня 1991 р., його дія не поширилася на майно, яке було придбане раніше. Це означає, що на таке майно і далі поширюється правовий режим майна колгоспного двору - спільна сумісна власність усіх його членів. Колгоспний двір виступає у цивільних правовідносинах як єдине ціле і є суб`єктом цивільного права.

У свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийняте як таке, що посвідчує право власності померлого ОСОБА_3 на житловий будинок, оскільки для визначення кола співвласників житлового будинку після припинення колгоспних дворів потрібно встановлювати низку юридичних фактів. У зв`язку з цим потрібно звертатися до суду.

Внаслідок вищевикладених обставин позивачка змушена звертатися до суду з цією позовною заявою.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшов лист від представника Хустської міської ради в якому зазначено, що він просить розглянути справу у відсутності уповноваженого представника за наявними матеріалами. Проти задоволення позову не заперечують, в разі відмови ОСОБА_2 від своєї частки у спірному майні.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що не має наміру приймати спадщину батька, проти задоволення позову не заперечує, просить суд провести розгляд справи у її відсутності.

В зв`язку із цим суд, враховуючи письмові заяви сторін , вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Житловий будинок був побудований батьками позивачки. Відповідно до рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів №151 від 13.07.1988 р. ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, згідно якого житловий будинок, розташований за адресою в АДРЕСА_1 в цілому дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_3 . Право власності зареєстровано Хустським БТІ 18.07.1988 р., за реєстровим № 368.

У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивачки, відтак на підставі закону він був власником цього будинку.

Відповідно до виписки виданої 03.08.2022 року старостою Ізянського старостинського округу, в період з 1991-1995 роки в житловому будинку за одресою АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст.200, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст. ст.. 328,392,1216 ,1218,1223,1261,1269 ЦК України с у д -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 47,0 кв.м , житловою площею 29,4 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.