Справа №751/3266/22
Провадження №2/751/435/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Іскра К.П.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи: Перша чернігівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович, про розірвання договору довічного утримання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 2-4), в якому просить: розірвати договір довічного утримання укладений 23.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської нотаріальної контори Сапон Г.М. за реєстровим номером №3-1341; в порядку ст. 756 ЦК України застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання у зв`язку з чим: припинити та зняти заборону відчуження, накладену 23.07.2007 року державним нотаріусом Першої чернігівської нотаріальної контори Сапон Г.М., зареєстровану в реєстрі за № 3-1342/376 у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.2007 року між ОСОБА_1 , надалі - Відчужувач, та ОСОБА_7 , надалі - Набувач, було укладено договір довічного утримання, надалі - Договір. Відповідно до умов вказаного договору Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність квартиру, взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно. Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 200 гривень, ця оцінка підлягає індексації у порядку встановленому законом. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення Відчужувача щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря); забезпечення Відчужувача придатним для носіння одягом, взуттям; надання побутових послуг (прання постільної білизни - 1 раз на 14 днів, послуги перукаря, ремонт побутової, а також аудіо, відеотехніки); забезпечення Відчужувача належними лікувальними засобами. Передбачено право Відчужувача вимагати своєчасного та повного здійснення всіх видів утримання (догляду) від Набувача, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків за цим Договором.

Пояснює, що 12.02.2022 року помирає її син - ОСОБА_7 , який був Набувачем за Договором. Після смерті сина спадкоємцями його майна є: його дружина ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_3 , її онучка, що підтверджується інформацією із Довідки № 82/01-16 від 10.05.2022 року, виданої приватним нотаріусом Красногором О.В.

В силу положень ст. 757 ЦК України, обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

Вказує, що зі смертю її сина, грошові кошти на поховання якого надавала вона, ніхто із відповідачів не здійснював догляд за нею на виконання вимог Договору, та не забезпечував елементарні потреби в харчуванні, наданні необхідних ліків, тощо, ніхто із родичів-спадкоємців навіть не цікавився про її справи.

Позивач зазначає, що із початком збройної агресії Російської Федерації проти України в лютому 2022 року вона залишилася одна в дома, ніхто із родичів навіть не намагався з`ясувати як її справи та чи потребує вона сторонньої допомоги. Через похилий вік та неможливість мобільно пересуватися до укриттів під час оголошення повітряної тривоги, оскільки повсякчас змушена користуватися тростиною, вона майже всі дні перебувала в квартирі під час артилерійських обстрілів та авіаційних бомбардувань Чернігова. На щастя знайшлися небайдужі люди, сусіди та знайомі, які допомогли їй в цей складний час з елементарними побутовими потребами: продуктами харчування, водою, санітарними засобами.

Враховуючи те, що відповідачі не відмовились від прийняття спадщини (майна за договором довічного утримання), згідно Довідки № 82/01-16 від 10.05.2022 року кожен із них подав відповідну заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5 29.04.2022 року, ОСОБА_3 03.05.2022 року, а навпаки, прийняли її, то не має підстав вважати, що договір довічного утримання є припиненим, тому є усі підстави для звернення до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання у зв`язку з неналежним виконанням його умов.

Ухвалою судді від 21 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачем ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву (а.с. 37-38), в якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до ст. 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Вказує, що свідоцтво про право на спадщину жодному із спадкоємців не видавалось внаслідок введення воєнного стану в Україні, отже до спадкоємців не перейшли права та обов`язки за договором довічного утримання від 23.07.2007 року.

Представником позивача подано письмові пояснення по справі після ознайомлення із змістом відзиву (а.с. 75), в яких зазначає, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_8 та її представник у судовому засіданні позов визнали і вважали, що він підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Від третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. та представника третьої особи Перша чернігівська державна нотаріальна контора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 18, 61).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що є сусідкою ОСОБА_1 , проживають в одному будинку 30 років, вона на першому поверсі, а ОСОБА_1 на третьому. Вона ніколи не бачила невістки ОСОБА_1 , сина одного і другого бачила. Під час війни ОСОБА_1 допомагали сусіди.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що є сусідкою ОСОБА_1 , проживають в одному будинку із самої забудови близько 30 років, двері їхніх квартир поруч. Допомагали ОСОБА_1 її сини, невістку ніколи не бачила.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між ОСОБА_1 (Відчужувач), та ОСОБА_7 (Набувач) укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М., зареєстрований в реєстрі за №3-1341 (а.с. 6)

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 даного Договору Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 200 (двісті) гривень, ця оцінка підлягає індексації у порядку встановленому законом.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення Відчужувача щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря); забезпечення Відчужувача придатним для носіння одягом, взуттям; надання побутових послуг (прання постільної білизни - 1 раз на 14 днів, послуги перукаря, ремонт побутової, а також аудіо, відеотехніки); забезпечення Відчужувача належними лікувальними засобами.

Пунктом 3.1. Договору передбачено права Відчужувача: вимагати своєчасного та повного здійснення всіх видів утримання (догляду) від Набувача: вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків за цим Договором.

Також п. 4.2. вказаного Договору встановлено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку.

Також вказаним Договором встановлена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_7 до припинення чи розірвання цього договору довічного утримання (догляду).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що 23 лютого 2022 року складено відповідний актовий запис №723 (а.с. 7).

Згідно довідки №82/01-16 від 10 травня 2022 року, у провадженні приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. знаходиться спадкова справа №36/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_5 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом від 29 квітня 2022 року, його донька ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом 3 травня 2022 року (а.с. 7 на звороті).

Згідно довідки №82/01-16 від 10 травня 2022 року, виданої ОСОБА_5 , у провадженні приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. знаходиться спадкова справа №36/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі зверненням до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, на підставі ст. 42 Закону України «Про нотаріат», призупиняється видача свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно до вирішення справи судом (а.с. 80).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною першою статті 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення «неналежне виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду)», а тому, вирішуючи це питання, Суд повинен ураховувати конкретні обставини справи, умови договору довічного утримання (догляду) та положення статті 651 ЦК України, які визначають загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 361/2838/18 (провадження № 61-10986св21).

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).

Відповідно до статті 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Статтями 1216, 1218, 1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статей 1261, 1268, 1269 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину; в іншому випадку спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Аналіз статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно - право розпорядження ним.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), ще обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частині перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, як входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розірвання у судовому порядку договору довічного утримання у випадку невиконання його істотних умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін та правові наслідки його розірвання передбачені пунктами 3.1, 4.2 спірного Договору.

З показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вбачається, що починаючи з моменту смерті набувача за спірним Договором ОСОБА_7 - 12.02.2022 року і по день звернення до суду з цим позовом, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які є спадкоємцями ОСОБА_7 та подали заяви про прийняття спадщини за законом, у порушення вимог пунктів 2.1., 2.2. спірного Договору довічного утримання не виконувалися умови утримання (догляду). Належних доказів того, що позивачу у вказаний період були забезпечені належні умови утримання (догляду) відповідачами не надано.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_5 про те, що до спадкоємців не перейшли права та обов`язки за договором довічного утримання від 23.07.2007 року, оскільки свідоцтва про право на спадщину жодному із спадкоємців не видавались, з наступних підстав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові по справі № 609/1231/19 зазначив, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Також ВС підкреслив, що відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України ).

ВС відзначив, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Позивачем понесені і документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати в сумі 992,40 грн. судового збору, які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 23.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М. за реєстровим номером №3-1341.

Припинити та зняти заборону відчуження, накладену 23.07.2007 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М., зареєстровану в реєстрі за № 3-1342/376 у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко