Справа № 727/8675/22
Провадження № 2/727/197/23
30 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючої судді - Бойко М.Є.,
за участю секретаря судового засідання - Стефанчук О.І.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та 3% річних від простроченої суми,
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики у загальному розмірі 30 000 доларів США та трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 876,43 доларів США.
Вищезазначені вимоги мотивовані наступними обставинами.
04.02.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передав в борг ОСОБА_2 кошти у розмірі 4000 доларів США, що підтверджується власноручною розпискою останнього від 04.02.2020 року. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути зазначену суму коштів до 04.02.2021 року.
04.08.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики , у відповідності до якого позивач передав в борг ОСОБА_2 кошти у розмірі 10 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 04 серпня 2022 року , що підтверджується розпискою останнього від 04.08.2021 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 27.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чабан А.В. не з`явилися, остання надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання жодного разу не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав.
За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про повне задоволення вимог позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.02.2020 року, 29.05.2020 року та 04.08.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики, за умовами яких ОСОБА_2 отримав від відповідача в борг грошові кошти у загальній сумі 30 000 доларів США та зобов`язався повернути ці кошти через рік після укладення кожного з цих договорів, тобто до 04.02.2021 року, до 29.05.2021 року та до 04.08.2022 року, відповідно, про що ОСОБА_2 власноручно склав письмові розписки.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи з зазначеного та, оскільки факт укладення договорів позики та отримання у борг ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується письмовими розписками останнього від 04 лютого 2020 року, від 29 травня 2020 року та від 04 серпня 2021 року та не спростований жодним чином відповідачем суд дійшов висновку про виникнення між сторонами позикових правовідносин, зобов`язання за якими ОСОБА_2 не виконав, та у зв`язку з цим про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості за договором позики у її загальному розмірі 30 000 доларів США.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, доведеність факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами позики щодо своєчасної, у погоджений сторонами строк, виплати суми позики є підставою для сплати ним трьох процентів річних від простроченої суми.
На спростування зазначеного розрахунку відповідачем будь яких доказів не надано.
Отже, позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 788 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та 3% річних від простроченої суми задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.353-356 ЦПК України.
Суддя М.Є. Бойко