Справа № 372/2462/23
Провадження 2-др/372/44/23
ухвала

Іменем України

27 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Редьки Н.Н.,

розглянувши заяву адвоката Татунця Владислава Вікторовича, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , щодо розміру судових витрат у цивільній справі № 372/2462/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Обухівського районного нотаріального округу Київської області від 11.12.2023 року у справі № 372/2462/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання заповіту недійсним, - залишено без розгляду.

До Обухівського районного нотаріального округу Київської області 18.12.2023 року надійшла заява адвоката Татунця Владислава Вікторовича, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат понесених відповідачем.

У судове засідання сторони не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду надано копії укладеного між адвокатом Татунцем Владиславом Вікторовичем та ОСОБА_1 договору про надання правової допомоги від 08.05.2023 року № 28/23, додатку № 1 до договору, акту здачі-прийняття наданих послуг (детальний опис) від 18.12.2023 року на суму 16 800,00 грн, квитанції до прибуткового касового ордеру від 18.12.2023 року № 12.

За загальними правилами розподілу судових витрат згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача (пункти 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України).

Разом із цим, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною 6 статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Із аналізу статті 141, 142 ЦПК України слідує, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 127/19422/19.

Отже, відповідно до приписів частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11.12.2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1ст. 257 ЦПК України.

В даній ухвалі зауважено, що частиною 3статті 13 ЦПК України передбачено право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: залишити позов без розгляду, чи закінчити судовий розгляд справи.

Разом із цим, відповідачем у розумінні частини 5 статті 142 ЦПК України не наведено та судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, в чому вони полягали та чим це підтверджується, для можливості компенсації відповідачу здійснених ним витрат на правову допомогу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: статті 141 ЦПК України (розподіл судових витрат) та статті 142 ЦПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Отже, в розумінні приписів частини 5 статті 142 ЦПК України відповідачем не доведено наявності правових підстав для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Із положень частини 5 статті 270 ЦПК України слідує, що про відмову в прийнятті додаткового рішення суд виносить ухвалу.

Керуючись статтями 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Татунця Владислава Вікторовича, що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат понесених відповідачем у цивільній справі № 372/2462/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько Ангеліна Павлівна, про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя : Т.Г. Сташків