Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2719/21
Номер провадження2/711/265/22
РІШЕННЯ
26 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого: судді Кондрацької Н.М.
при секретарі: Мелещенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності, -
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовною заявою до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності.
Свої вимоги мотивують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1990, №7089 виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
02 серпня 2012 рішенням Придніпровського районного суд м.Черкси по справі №2314/2606/2012 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 .
Вказують, що станом на дату подання позову, відповідач у квартирі за вказаною адресою не проживає, переїхав на постійне місце проживання до російської федерації та за вказаною адресою не з`являється більше 15 років. Таким чином, позивачі позбавлені можливості розпорядитися належним їм майном на власний розсуд.
Так, частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 не визначено, але вона належить на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам без визначення їх часток. Виходячи з рівності часток співвласників, частка кожного співвласника в даній квартирі становить . Проте, без визначення часток у спільній сумісній власності позивачі, як власники майна, позбавлені можливості володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що передбачено ч.1 ст.319 ЦК України.
А тому, просять визначить право спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за кожним з її співвласників в наступних частках: частки квартири належить ОСОБА_1 , частки квартири належить ОСОБА_2 , частки квартири належить ОСОБА_3 , частки квартири належить ОСОБА_4 .
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2719/21.
28.04.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності залишено без розгляду та надано строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.
01.06.2021 до суду надійшла заява, яка датована 26.05.2021 про усунення недоліків, а саме обґрунтовано, які права позивачів порушено та зазначено, що відповідач не цікавиться спільним майном, не приймає участі в його утриманні та не має намірів щодо його використання. ОСОБА_4 активно спілкується з позивачами, проте вирішувати питання щодо ремонту квартири, її продажу, він не бажає. Таким чином, інші співвласники не мають можливості розпорядитися своїми правами на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.26-27)
03.06.2021 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності повторно залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків.
30.06.2021 до суду надійшла заява, яка датована 24.06.2021 про усунення недоліків та приєднання до матеріалів справи квитанції про доплату судового збору.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2021, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
08.08.2022 ухвалою суду направлено до компетентного суду Російської Федерації судове доручення про виклик у судове засідання, вручення документів та проведення процесуальних дій відносно ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та зупинено провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів та проведення процесуальних дій.
22.09.2022 судом направлено до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) окреме доручення про вручення документів та проведення процесуальних дій для направлення їх до компетентного суду російської федерації.
Однак, 29.09.2022 вказане доручення повернулось до суду, у зв`язку з припиненням листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії на підставі міжнародних договорів України з питань міжнароднно правових відносин та правового співробітництва на весь період воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Ухвалою суду від 03.10.2022 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності поновлено.
05.12.2022 судом закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Сергієнко О.П. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання. Між тим, до суду надійшла заява представника позивачів адвоката Сергієнко О.П. від 26.12.2022 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Судом було вжито всіх заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та щодо викликів його в судові засідання.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, 26.12.2022судом було ухвалено відповідну ухвалу.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що свідоцтвом про право власності на житло від 20.07.1994, №7089 виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Квартира приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складової даного свідоцтва.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.08.2012р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.
З наданих до позовної заяви копій паспортів позивачів вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 19.07.1991, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.07.2005, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 15.05.2002.
Відповідно до наданих позивачем відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відповідач проживає на території російської федерації.
Судом було вжито всіх заходів, щодо повідомлення відповідача ОСОБА_4 про те, що Придніпровським районним судом м.Черкаси здійснюється розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності та викликати його у судові засідання.
Ухвалою суду від 08.08.2022 направлено до компетентного суду російської федерації судове доручення про виклик у судове засідання, вручення документів та проведення процесуальних дій відносно ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
22.09.2022 судом направлено до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) окреме доручення про вручення документів та проведення процесуальних дій для направлення їх до компетентного суду російської федерації.
Між тим, 29.09.2022 вказане доручення повернулось до суду, у зв`язку з припиненням листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії на підставі міжнародних договорів України з питань міжнароднно правових відносин та правового співробітництва на весь період воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.
Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, зокрема, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.
24 лютого 2022 року о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з російською федерацією, зазначивши, що Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з російською федерацією, у зв`язку з чим МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.
Наведене унеможливлює надсилання відповідачу процесуальних документів, здійснення судових викликів та повідомлень через дипломатичні канали у відповідності до норм міжнародного права.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивачів.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У справі "Белле проти Франції" Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які ставлять втручання у її права.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ч.1,2 ст.357 ЦК України). Тож, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Відповідно до згаданого вище свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1994, №7089 виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачам та відповідачеві без зазначення даних щодо частки кожного співвласника на це майно.
Крім того, відповідно до доданої до матеріалів справи копії довіреності 63 АА 6262796 від 11.12.2020 зареєстрованої в реєстрі №63/93-н/63-2020-5-654 нотаріусом м.тольятті, самарської області Прокодановою Світланою Михайлівною зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: вологодська область, м. череповець, д. акиньхово, буд. 23 уповноважує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 подарувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 всю належну йому ( ОСОБА_4 ) на праві особистої власності частку в квартирі АДРЕСА_4 . Для чого надає право укласти та підписати договір дарування вищезазначеного майна, в тому числі в нотаріальній формі, а також укласти та підписати договір про визначення розміру частки в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 на будь-яких умовах на свій розсуд.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить ; частка ОСОБА_2 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить ; частка ОСОБА_3 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить ; частка ОСОБА_4 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить .
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).
Статтею 17 Загальної декларації прав людини, яка прийнята та проголошена в резолюції 217 A (III) Генеральної Асамблеї від 10.12.1948 року визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
Відповідач ОСОБА_4 не цікавиться спільним майном, не приймає участі в його утриманні та не має намірів щодо його використання, вирішувати питання щодо ремонту квартири, її продажу, він не бажає.
Позивачі (співвласника квартири) не мають можливості розпорядитися своїми правами на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутнє визначення часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Таким чином, наявність вказаної обставини порушує їхнє право власності.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, відповідач, який не брав участі у судовому засіданні, не скористався правом надати докази в обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, як і не спростував доводи позивачів. На думку суду, таке рішення не порушує права та майнові інтереси будь-яких осіб, зокрема і всіх учасників справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 328, 355-358, 364, 368 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 16, 76-84, 89, 223, 229, 258, 259, 263-265, 280-284, 287-289, 352,354 ЦПК України, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, Загальна декларації прав людини, Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в праві спільної сумісної власності задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить .
Визначити, що частка ОСОБА_2 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить .
Визначити, що частка ОСОБА_3 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить .
Визначити, що частка ОСОБА_4 у спільній частковій власності кв. АДРЕСА_4 становить .
Повний текст буду виготовлений 05.01.2022.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька