Справа № 211/519/21
Провадження № 2/211/133/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Авто Плюс», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобров Олександр Сергійович про визнання угоди недійсною та поновлення права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, який в послідуючому уточнили, до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Авто Плюс», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобров Олександр Сергійович про визнання угоди недійсною та поновлення права власності.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2020 року стягнуто з ОСОБА_4 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», суму заборгованості за договором № б/н від 19.07.2018 року станом на 30.06.2019 рік тіло кредиту в розмірі 146271, 32 грн., та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 14.02.2020 року.

ОСОБА_5 на підставі праві власності належав автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Герасимовою Ольгою Євгеніївною відкрито виконавче провадження за № 61673461 за виконавчим листом № 211/4623/19, виданим за рішенням Довгинцівського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2020, стягувач: АТ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_1 .

01.04.2021 державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобровим Олександром Сергійовичем в межах ВП № 61673461 накладено арешт на майно божника ОСОБА_1 , а саме на все нерухоме майно та на транспортні засоби.

Постановою від 11.06.2020 оголошено в розшук майна боржника ОСОБА_1 . Постановою від 14.07.2020 припинено розшук майна боржника ОСОБА_1

18.06.2020 у ТОВ «Світ Авто Плюс» укладено Договір купівлі-продажу № 7167/20/011771 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 .

02.07.2020 у ТОВ «Світ Авто Плюс» укладено Договір купівлі-продажу № 7167/20/011994 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі якого у ОСОБА_3 виникло право власності на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 .

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_6 після відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на її майно та оголошення в розшук автомобіля BMW відчужила цей автомобіль на підставі договору купівлі-продажу № 7167/20/011771 від 18.06.2020 року направлений на фіктивний перехід права власності на майно, а метою цих дій було приховування майна від виконання в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання шляхом звернення стягнення на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача, просили суд визнати недійним Договір купівлі-продажу № 7167/20/011771 від 18.06.2020, оформлений у товаристві з обмеженою відповідальністю «Світ Авто Плюс» (далі по тексту ТОВ «Світ Авто Плюс») на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , та поновити право власності на даний автомобіль за ОСОБА_1 та зобов`язати ОСОБА_3 передати BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 02.02.2021 року накладено арешт на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.05.2021 до суду надійшло клопотання від ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову. Своє клопотання ОСОБА_3 мотивує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02.07.2020, укладеному між нею та ОСОБА_2 у ТОВ «Світ Авто Плюс», вона є власницею автомобілю BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 24.05.2021 року клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 , у справі № 211/519/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Авто Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобров Олександр Сергійович (м. Кривий Ріг, вул. Леоніда Бородича, 3) про визнання угоди недійсною та поновлення права власності.

28.03.2022 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ременюк Ю.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог просила відмовити, так як ОСОБА_3 придбала транспортний засіб у ОСОБА_2 сплативши йому вартість майна обумовлену п. 3.1 Договору 430000,00 грн. та є його законним власником. Вимога про витребування майна у законного власника без відшкодування його вартості є незаконного.

В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Від адвоката Ременюк Ю.В. до суду надійшли заяви про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи просить врахувати обставини та доводи зазначені у відзиві.

Інших клопотань до суду не надходило.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2020 року стягнуто з ОСОБА_4 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», суму заборгованості за договором № б/н від 19.07.2018 року станом на 30.06.2019 рік тіло кредиту в розмірі 146271, 32 грн., та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Дане рішення набрало законної сили 14.02.2020 року ( а.с. 16-17).

ОСОБА_5 на підставі праві власності належав автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 ( а.с. 19).

31.03.2020 року постановою головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Герасимовою Ольгою Євгеніївною відкрито виконавче провадження за № 61673461 за виконавчим листом № 211/4623/19, виданим за рішенням Довгинцівського районного суду міста кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2020, стягувач: АТ «ПриватБанк», боржник ОСОБА_1 ( а.с. 18-19).

01.04.2021 державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобровим Олександром Сергійовичем в межах ВП № 61673461 накладено арешт на майно божника ОСОБА_1 , а саме на все нерухоме майно та на транспортні засоби ( а.с. 21).

Постановою від 11.06.2020 оголошено в розшук майна боржника ОСОБА_1 . Постановою від 14.07.2020 припинено розшук майна боржника ОСОБА_1 ( а.с. 22).

18.06.2020 у ТОВ «Світ Авто Плюс» укладено Договір купівлі-продажу № 7167/20/011771 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 ( а.с. 24).

02.07.2020 у ТОВ «Світ Авто Плюс» укладено Договір купівлі-продажу № 7167/20/011994 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі якого у ОСОБА_3 виникло право власності на автомобіль BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , чорного кольору, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_2 ( а.с. 84-87).

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (частина п`ята статті 656 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з положеннями зазначених нормативно-правових актів продаж транспортного засобу, який має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Згідно пункту 17 Порядку № 1200 під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Пунктом 15 Порядку № 1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, установлення газобалонного обладнання, видачі тимчасового реєстраційного талона під час передачі права користування та/або розпорядження транспортними засобами, вибракування їх у цілому)підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України «Про судову експертизу» порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром транспортних засобів, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром, відомостей про особу за Єдиним реєстром боржників, дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про особу в Єдиному реєстрі боржників, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати.

У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

Згідно із положеннями ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Принцип свободи договору не є безумовним, межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності, а погоджені сторонами умови договору повинні відповідати не лише вимогам цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а й засадам справедливості, добросовісності, розумності як складової елемента загального конституційного принципу верховенства права.

У цьому контексті варто зазначити, що принцип справедливості, добросовісності і розумності обмежує дію принципу свободи договору. Учасники цивільних правовідносин можуть, зокрема укладати договори і на свій розсуд визначати їх умови, але з урахуванням прав і інтересів контрагентів.

Водночас, закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, і як безпосередній правовий засіб урегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 369/11268/16-ц (провадження N 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

У постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зроблено висновок, що «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом».

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження N 61-17511св19) зроблено висновок, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/ відсутність оплати ціни контрагентом боржника)».

Докази того, що спірний автомобіль перебував під заставою, та саме на цей автомобіль може бути звернуто стягнення в порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості в матеріалах справи відсутні.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Такий висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року, за наслідками розгляду цивільної справи № 369/11268/16-ц (касаційне провадження № 14-260цс19), у якому Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі

№ 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився і Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17).

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля № 7167/20/011771 від 18.06.2020 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сторонами виконаний, автомобіль перейшов у власність ОСОБА_2 ..

Тобто, товар від продавця передано покупцю, який зареєстрував за собою право власності на це рухоме майно у встановленому законом порядку.

Наведені обставини виключають недійсність договору купівлі-продажу спірного автомобіля.

Під час розгляду справи позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів, що оспорюваний договір є фіктивним та укладений з метою уникнення ОСОБА_4 виконання грошових зобов`язань перед позивачем, а також не наведено фактичних даних, підтверджених доказами, на спростування встановленої законом презумпції правомірності правочину.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем на рухоме майно без обтяжень, суд вважає, що спірне майно не може бути витребуване у неї, відповідно до положень ст..330 ЦК України, яка передбачає: якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Ст. 388 ЦК України визначений перелік виняткових умов, за яких майно може бути витребуване. Звернемося до цих умов.

-Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

-було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

-було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

-вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

-Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

-Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

При вирішенні спору судом не встановлено виняткових умов, передбачених ст.. 388 ЦК України, тому підстави для задоволення позовних вимог ПАТКБ «ПриватБанк» відсутні.

Статтею 41 Конституцією України визначено: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Основним речово-правовим способом захисту права власності є віндикаційний позов. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, провадження № 14-308цс18, зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що створює, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на неможливість ґрунтування доказування на припущеннях, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог за позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, статтями 4, 12, 16, 79-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Авто Плюс», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бобров Олександр Сергійович про визнання угоди недійсною та поновлення права власності - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 лютого 2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат