Справа № 132/1756/22
Провадження № 2/132/80/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" січня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 132/1756/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зменшення розміру аліментів на утримання дітей у зв`язку з форс-мажорними обставинами,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із вказаним цивільним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 на 1/6 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції та індексації. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що раніше з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, він якого у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14.01.2022 року у справі № 132/3003/21, з нього на користь ОСОБА_2 були стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з 17.09.2021 року. Дане судове рішення було оскаржене в апеляційному порядку, однак у зв`язку із наявною в справі його письмовою заявою щодо визнання позовних вимог, залишене в силі. Проте, внаслідок форс-мажорних обставин у формі збройної агресії російської федерації проти України, яка відбулася у період із 24.02.2022 року та триває на даний час, змінилися істотні умови його трудових правовідносин як найманого працівника, та самого роботодавця, а саме суттєво зменшився розмір нарахування заробітної плати, а додатково покладені на нього трудові обов`язки не оплачуються. Наслідком війни стали безповоротні інфляційні процеси національної валюти. Відбулося подорожчання товарів першої необхідності, продуктів харчування, послуг. Забезпечення споживчо-побутових потреб, що склалися в силу цих форс-мажорних обставин, є доволі складним. Окрім цього, на його утриманні перебуває мати-інвалід ОСОБА_5 , та сестра ОСОБА_6 , яка в результаті війни була звільнена та залишилася без роботи. За вказаних обставин, вимушений звернутися до суду із вказаним позовом, у зв`язку із необхідністю забезпечення власних першочергових потреб, а також через турботу про близьких родичів, які опинилися в соціально складній економічній ситуації.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2022 року, вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 11.08.2022 року відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження.

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 року, закрите підготовче провадження у даній справі, призначено її до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_7 та його представник адвокат СКРИЦЬКИЙ Р.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку. Адвокат Скрицький Р.Л. звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив розглянути справи у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

Третя особа уповноважений представник Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, із клопотанням та/або заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останніми не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.

У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.

Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21.04.2003 року Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 20.12.2006 року Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, тобто з 17 вересня 2021 року і до закінчення навчання 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 - 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 17 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2022 року у справі №132/3003/21, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скрицького Романа Леонідовича залишено без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року залишено без змін.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.

Згідно з роз`ясненнями, які виклачені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Звертаючись до Калинівського районного суду Вінницької області із вказаним позовом про зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21, позивач, як на підставу позову, тобто на обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, посилається на зміну свого матеріального стану через істотне зменшення розміру нарахованої йому заробітної плати, що сталося внаслідок зміни істотних умов праці, в результаті збройної агресії російської федерації проти України та введеного воєнного стану, а також на знаходження на його утриманні матері-інваліда ОСОБА_5 та рідної сестри ОСОБА_6 , яка через війну була звільнена за скороченням та залишилася без роботи.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для вирішення позову про зменшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, слід встановити чи змінився майновий, сімейний стан чи стан здоров`я особи, яка звертається із позовом з часу присудження аліментів.

Тобто, в даному конкретному випадку, для вирішення питання щодо зменшення розміру аліментів за цим позовом, необхідно встановити чи змінився майновий, сімейний стан чи стан здоров`я ОСОБА_1 після ухвалення Калинівським районним судом Вінницької області рішення від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21.

Як вбачається зі змісту рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 січня 2022 року та витребуваних матеріалів цивільної справи № 132/3003/21, на момент винесення цього судового рішення, матеріали вказаної справи не містили будь-якої належної інформації щодо офіційного місця працевлаштування ОСОБА_1 та отримуємого ним доходу (заробітку).

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 в даній справі надав у якості доказів:

паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 14.12.1996 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ідентифікуючими його особою даними та зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), а також довідка про реєстраційний номер облікової картки платника податку;

свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 21.04.2003 року Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 20.12.2006 року Іванівською сільською радою Калинівського району Вінницької області, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14.01.2022 року у справі № 132/3003/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей;

довідку від 24.06.2022 року № 0000-000009, згідно якої ОСОБА_1 працював в ТОВ «Овертон Логістик» у період часу з 23.04.2022 року по 31.05.2022 року на посаді водія автотранспортних засобів, та за цей період йому було нараховано дохід у розмірі 12422грн.92коп.;

паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданого 03.10.1996 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_5 , з ідентифікуючими її особою даними, яка з 26.01.1984 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , та з 05.03.1996 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , виданого 25.12.1980 року Погребищенським райвідділом ЗАГС у Вінницькій області, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

пенсійне посвідчення серії НОМЕР_6 , видане 10.02.2003 року Управлінням ПФУ у Погребищенському районі Вінницької області, на ім`я ОСОБА_5 , яка є інвалідом другої групи та у зв`язку із цим отримує пенсію по інвалідності;

довідку про доходи № 3997 9392 3053 9917 від 16.08.2022 року, згідно якої ОСОБА_5 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю другої групи загального захворювання, розмір якої в серпні 2022 року становив 2100грн.00коп.

Проте, наявна в даних документах інформація (відомості), не містять даних, на підставі яких суд може встановити наявність зміни майнового, сімейного стану чи стану здоров`я позивача.

На підставі частини першої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належних доказів того, що у ОСОБА_1 змінився майновий, сімейний стан чи стан його здоров`я, з часу ухвалення рішення Калинівського районного суду Вінницької області рішення від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21, матеріали справи не містять.

Наявність в справі довідки від 24.06.2022 року № 0000-000009 та наведена в ній інформація (відомості), згідно якої ОСОБА_1 працював в ТОВ «Овертон Логістик» у період з 23.04.2022 року по 31.05.2022 року на посаді водія автотранспортних засобів, та за цей період йому було нараховано дохід у розмірі 12422грн.92коп., сама по собі не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача.

Будь-яких доказів на підтвердження факту працевлаштування ОСОБА_1 на час (момент) ухвалення Калинівським районним судом Вінницької області рішення від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21, та розміру отримуємого ним щомісячного доходу (заробітку), та відповідно, доказів на підтвердження факту звільнення з роботи (переведення) та/або зміни істотних умов праці, зменшення розміру щомісячної заробітної плати та іншого доходу, що відбулося після ухвалення вищезазначеного судового рішення, позивачем суду не надано.

Отже, позивачем недоведено суду належними доказами розмір його заробітку до ухвалення судового рішення та після набуття ним законної сили (на теперішній час), а відтак недоведено істотного зменшення його доходу, та відповідно і погіршення матеріального стану.

При цьому слід зауважити, що сам факт відсутності офіційного місця працевлаштування та заробітної плати; зміна істотних умов праці; введення на території України воєнного стану у зв`язку із агресією російської федерації, не є підставами у розумінні частини першої статті 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Доказів того, що рідна матір ОСОБА_5 , яка має статус інваліда, а також того, що рідна сестра ОСОБА_6 , яка втратила роботу та позбулася доходу для існування, входять до складу сім`ї позивача, з ним проживають та перебувають на його утриманні, суду не надано.

Будь-які інші докази зміни матеріального та сімейного стану позивача чи погіршення його стану здоров`я в матеріалах справи відсутні.

Самі лише посилання позивача на те, що після ухвалення судового рішення погіршився його матеріальний стан, а також на утриманні перебуває матір, яка має статус інваліда, та непрацююча сестра, без надання на підтвердження цих обставин належних доказів, не можуть бути визнані підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів, визначених рішенням Калинівського районного суду Вінницької області рішення від 14 січня 2022 року у справі № 132/3003/21, то йому у позові слід відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зменшення розміру аліментів на утримання дітей у зв`язку з форс-мажорними обставинами залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя