441/321/22 2/441/129/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із спадкоємця боржника, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2022 представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовом про стягнення з спадкоємця майна померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що після підписання ОСОБА_2 15.08.2006 заяви, якою він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у самій заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання перед ОСОБА_2 виконав шляхом надання можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_2 , в свою чергу, не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, що є порушенням законних прав і інтересів АТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідачка у справі як така, що постійно проживала із спадкодавцем на час його смерті, вважається такою, що спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. На виконання вимог ст.1281 ЦК України позивачем 16.02.2021 була направлена претензія кредитора до Городоцької державної нотаріальної контори та 03.03.2021 отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 за заявами спадкоємців не заводилася, а така була заведена на підставі заяви кредитора АТ КБ «Приватбанк». Таким чином відповідачка прийняла спадщину, в тому числі і кредитні зобов`язання ОСОБА_2 .. 02.07.2021 відповідачці направлялася вимога, проте така була залишена нею без реагування.

Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 15.08.2006 становила 6587 грн. 05 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту, яку просить стягнути з відповідачки.

Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12.07.2022 позов задоволено. Ухвалою суду від 03.11.2022 заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 адвоката Струс Н.Я., про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення від 12.07.2022 було скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Як пояснила представник відповідачки в заяві про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 спадщини після смерті чоловіка не приймала, до нотаріуса із відповідною заявою не зверталася, , свідоцтво про право на спадщину на її ім`я не видавалося. Крім того, спадкоємці боржника відповідають за зобовязаннями останнього лише в межах вартості успадкованого майна (ст.1282 ЦК України). Між тим, оцінка спадкового майна ОСОБА_2 склала 00 грн. 00 коп., тобто вартість спадкового майна не покриває суму заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно наданих пояснень у відзиві на заяву про перегляд заочного рішення від 29.09.2022 зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, відтак вважається такою, що спадщину прийняла в силу положень ст.1268 ЦК України. Заяву про відмову від прийняття спадщини відповідачка не подавала. Станом на момент смерті ОСОБА_2 його заборгованість перед банком становила 6587 грн. 05 коп., відтак не викликає сумніву, що і звичайні побутові речі як спадок вартують не менше ціни позову.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про розгляд справи у їх відсутності (а.с.146).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги письмові пояснення сторін у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, права та обов`язки сторін суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримати кредит та 15.08.2006 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також ознайомився із Тарифами банку (а.с.26).

Згідно умов кредитного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на ОСОБА_2 , кредитний ліміт за укладеним договором збільшувався востаннє 18.12.2019 до 9000 грн. (а.с.25).

ПАТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику кредитні кошти у відповідному розмірі, що підтверджується випискою по розрахунку та свідчить про те, що позивач повністю виконав власні зобов`язання за кредитним договором (а.с.17-24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.09.2020 серія НОМЕР_1 , актовий запис № 155 (а.с.43).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стверджує, що станом на дату смерті у позичальника існувала непогашена заборгованість перед позивачем за кредитним договором, розмір якої складається з 6587 грн. 05 коп. заборгованості за тілом кредиту. На підтвердження вище вказаної заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 28.11.2021 (а.с.16). Будь яких доказів на спростування вказаної суми заборгованості відповідачкою не надано.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , 08.02.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернувся в Городоцьку державну нотаріальну контору із претензією кредитора, де виклав свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_2 про необхідність повернення заборгованості за кредитним договором в сумі 6587 грн. 05 коп. (а.с.45).

За вихідним № 125/02-14 від 25.02.2021 державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. повідомив АТ КБ «Приватбанк» про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 за № 47/2021 за зверненням кредитора спадкодавця, при зверненні з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємців буде повідомлено про наявність заборгованості та ознайомлено із претензією кредитора (а.с.46). 24.06.2021 АТ КБ «Приватбанк» звернувся до ОСОБА_1 із листом-претензією, де вказав на необхідність повернення заборгованості в розмірі 6587 грн. 05 коп. (а.с.47-50), проте такі залишилися відповідачкою без реагування.

Як вбачається із Виписки АТ «Приватбанк» за договором б/н за період з 01.01.1999 по 23.11.2022 до дня смерті боржника ОСОБА_2 залишок на його картці мав мінусове значення (-7190 грн) (а.с.161). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 317931560 від 16.12.2022 у ОСОБА_2 відсутнє будь яке нерухоме майно (а.с.173). Також згідно листа-відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області за ОСОБА_2 не було зареєстровано транспортних засобів (а.с.174).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Об`єктом спадкового наступництва є спадщина (спадкове майно, спадкова маса), тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою не є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. В свою чергу, згідно із ч.1ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Обов`язок спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та право кредитора спадкодавця на пред`явлення вимог до спадкоємців визначені ст.1281 ЦК України.

Невиконання спадкоємцем вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 при розгляді справи № 522/407/15-ц.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

Вирішуючи спори про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Матеріалами справи доводиться, що банк не пропустив строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого боржника, оскільки звернувся із такими в чотирьох місячний строк з моменту, коли дізнався про смерть позичальника ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме скерував нотаріусу за місцем відкриття спадщини в лютому 2021 претензію кредитора.

Досліджуючи питання обсягу спадкового майна та його вартості як межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст.1282 ЦК України, суд, з урахуванням практики Верховного Суду, викладеної у постанові № 751/8658/15-ц від 01.06.2021, згідно якої тягар доказування вартості успадкового майна лежить на відповідачці як на особі, яка покладає вказаний факт відсутності спадкового майна в обґрунтування своїх заперечень проти позову, вважає, що відповідачкою та її представницею доведено належними та допустимим доказами факт відсутності будь-якого майна у боржника ОСОБА_2 , в межах якого відповідачка могла б задовольнити вимоги кредитора, у зв`язку з цим позовні вимоги банку не можуть бути задоволені. Як вбачається із виписки банку (а.с.161-168), після смерті боржника в вересні 2020 його кредитна картка поповнялася грошовими коштами до 13.11.2020, що фактично призвело до зниження кредитної заборгованості, що свідчить про часткове виконання спадкоємцями ОСОБА_2 його кредитних зобовязань, однак за відсутності у спадкодавця будь-якого майна, що могло б бути успадковане відповідачкою, такий обов`язок у неї не виник.

З приводу твердження відповідачки про неприйняття нею спадщини після смерті чоловіка суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Тлумачення положень статей 1268-1270 ЦК України свідчить, що: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, крім випадку, якщо він вчинив активні дії, спрямовані на відмову від її прийняття, шляхом подання відповідної заяви нотаріусу в межах установленого статтею 1270 ЦК України строку; подання такої заяви за межами шестимісячного строку на прийняття спадщини або відсутність будь-яких активних дій з боку спадкоємця, спрямованих на вираження волевиявлення щодо відмови від прийняття спадщини, свідчить про прийняття ним спадщини та вступ у володіння спадковим майном; спадкоємці другої черги набувають право на спадкування протягом тримісячного строку з моменту неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року в справі № 711/901/19 (провадження № 61-15977св20) зроблено висновок, що відмова від прийняття спадщини можлива протягом шести місяців з дня відкриття спадщини шляхом подачі заяви про відмову від прийняття спадщини нотаріусу. В інших випадках спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 № 295/15914/19.

ОСОБА_1 була зареєстрована із спадкодавцем ОСОБА_2 станом на момент його смерті, що підтверджується копією її паспорта громадянина України та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 24.03.2022, заяви про відмову від прийняття спадщини у визначені законом строки вона не подала. Факт її перебування за кордоном у період часу з висновків суду не спростовує, оскільки тимчасова її відсутність за фактичним місцем реєстрації зумовлена роботою, місця реєстрації відповідачка не змінювала.

З огляду на наведене, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні відповідачкою та її представницею доведено факт відсутності у боржника ОСОБА_2 будь-якого майна, яке б було чи могло бути успадковане відповідачкою як спадкоємицею, яка фактично спадщину після його смерті прийняла, відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором спадкодавця з позивачем у справі.

Також з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідачки в користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат.

Керуючись ст.ст.141,258,263-265,268, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із спадкоємця боржника відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Головуюча Ференц О.І.