465/4625/22
2-с/465/18/23
02.02.2023 року суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., отримавши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу №465/4625/22,
26 вересня 2022 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ №465/4625/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 3640,74 грн. та судового збору в сумі 248,10 грн.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 січня 2023 року справу передано судді Мигаль Г.П.
Під час вивчення матеріалів заяви встановлено, що боржником у цій справі є ОСОБА_1 , з яким колишній чоловік судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 були приятелями. Суддя Мигаль Г.П., до призначення на посаду судді, була знайома з боржником ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_4 на протязі тривалого часу, більше ніж 10 років.
Наведені факти можуть викликати сумнів у безсторонності та неупередженості суду.
З урахуванням вищевикладених обставин, суддею заявлено самовідвід.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до ч.2 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлений відвід учасниками справи.
Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.
У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
З огляду на основні засади судочинства і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Щодо суб`єктивного критерію, Європейський суд з прав людини вказує, що такий визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Враховуючи наведене, а також специфіку обстави справи, що можуть зумовити виникнення в учасників справи сумнівів у безсторонності та неупередженості судді, доходжу висновку про неможливість в даному випадку збереження ознаки безсторонності та неупередженості суду, а відтак з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи та ухвалення кінцевого процесуального рішення у сторін у справі, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.
Відповідно ч. 8, 11 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -
Задовольнити заяву про самовідвід судді Мигаль Галини Петрівни від розгляду цивільної справи №465/4625/22 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №465/4625/22.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.