Справа № 487/3949/20
Провадження № 2/487/88/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:
Первісний позивач ОСОБА_4 звернувся 13.07.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, в якому просив усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_6 . Їй та її доньці ОСОБА_5 належало по 1/2 частині від трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 54,9 кв.м., житловою площею - 35,1 кв.м. Після смерті ОСОБА_6 її донька - ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частину спадкового майна, тобто 1/4 частку відповідної квартири. Іншу 1/2 частину спадкового майна, а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 успадкував син померлої первісний позивач ОСОБА_4 . В квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована починаючи з 1979 року, після смерті матері у 1996 році проживала одна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка була рідною сестрою позивача, померла. Причиною смерті стала тяжка хвороба: серцева судинна недостатність (інсульт); хронічна ішемічна хвороба серця. Протягом останніх десяти років свого життя, ОСОБА_5 тяжко хворіла і мала серйозні проблеми з серцево-судинною системою. Була паралізована. Мала надмірну вагу та розлад особистості по психоподібному типу з параноїдальними включеннями. Вийти із будинку на вулицю, придбати собі одежу, їжу та ліки вона не могла фізично та була обмежена в побутових потребах через психічний стан також. Ситуація в цілому погіршилася протягом п`яти останніх років її життя. У 2014 році ОСОБА_5 потрапила до лікарні на стаціонарне лікування, де їй було поставлено ряд серйозних діагнозів. В цей час вона перенесла інфаркт та в неї була паралізована права частина тіла (рука та нога). Згідно з Довідкою з МСЕК від 16.03.2015 року №355705 ОСОБА_5 була інвалідом І групи, не могла пересуватися навіть у інвалідному візку по квартирі за допомогою сторонніх осіб та потребувала постійного стороннього догляду. Рекомендаціями визначено лікування у невропатолога, терапевта, а також стаціонарне лікування регулярно. Оскільки ОСОБА_5 була неодружена, дітей або інших близьких родичів у померлої не було, то її брат первісний позивач ОСОБА_4 разом зі своїм синами та дружиною були вимушені за її проханням піклуватися про неї, забезпечувати її необхідними продуктами харчування, побутовими речами, ліками, підтримувати її квартиру у належному стані. Тому кожен день вони приходили до неї та дбали, утримували, лікували та доглядали її, а згодом в зв`язку з її смертю, здійснили її поховання за власні кошти, усі поминальні обіди також здійснювали самостійно. Племінник (відповідач) на похорони не прийшов, участі у похованні та витратах не приймав. Останні п`ять років життя, спадкодавиця через надмірну вагу та цукровий діабет, перенесений інфаркт і паралізацію правої частини тіла, була лежачою. За такого, позивач із дітьми регулярно її відвідували, готували їй їжу, годували її, надавали допомогу з питаннями гігієни, постійно слідкували за її здоров`ям, купували необхідні ліки та вчиняли інші дії для підтримання її здоров`я та побуту. Також, первісний позивач разом зі своєю сім`єю, неодноразово зверталися до ГУ ДСНС України для доправлення ОСОБА_5 до лікарні, оскільки та страждала ожирінням і була паралізована, а тому, навіть первісний позивач разом з сином не могли самостійно без допомоги працівників ГУ ДСНС України доправити її до лікарні, навіть спустити на перший поверх будинку, де вона мешкала, а потім і до лікарні. Вказане підтверджується численними викликами до ГУ ДСНС України, які оплачували також позивач та його родина. Такий догляд, допомогу первісний позивач і його родина надавали його сестрі ОСОБА_5 до самої смерті, оскільки були єдиними родичами, які могли надавати їй такий догляд. Вона зверталася і до відповідача - рідного племінника неодноразово із проханням допомогти, доглянути її, але він відмовлявся в грубій формі надавати покійній будь-яку допомогу, не цікавився її станом здоров`я, а з грудня 2014 року взагалі покинув її, не приходив взагалі, тобто залишив її на призволяще. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, за заявою первісного позивача була заведена спадкова справа. Оскільки померла заповіту за життя не залишила, то ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини після її смерті, та планував успадкувати 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , які належали спадкодавиці за життя. Під час останньої розмови сторін відповідач повідомив ОСОБА_4 в усній формі, що грошей в нього немає, оплачувати за поховання тітки він не має наміру, а спадщину взагалі приймати не збирається. Однак, наприкінці спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач - ОСОБА_3 , який є сином брата померлої - ОСОБА_7 , який помер раніше у 1994 році, ще до смерті своєї матері - ОСОБА_6 . Відповідач - ОСОБА_3 є племінником померлої ОСОБА_5 і бажає отримати спадок після смерті тітки, на ту частину, яку прийняв би його батько ОСОБА_7 , якщо був би живий. Тобто черговість спадкування у первісного позивача та відповідача одна. ОСОБА_4 не може погодитись з позицією відповідача щодо прийняття ним спадщини, так як останній ні за весь час життя померлої ОСОБА_5 , зокрема й за час, коли вона перебувала у тяжкому стані, не маючи можливості пересуватися, взагалі ні разу не відвідував її, і не надавав їй жодної допомоги, хоча вона просила його про таке і її потребувала. Вона постійно відчувала болі в серці, приймала дуже багато ліків, мала нав`язливі думки. Безпорадний стан померлої обумовлювався також паралізацією і похилим віком. Достовірно знаючи про те, що на лікування спадкодавця витрачаються дуже великі кошти, відповідач не цікавився станом здоров`я, не допомагав матеріально. Такими діями відповідач свідомо позбавив свою тітку належної допомоги, яка була їй вкрай необхідна. Таким чином, відповідач, не надавав матеріальної допомоги померлій тітці в той час, коли вона перебувала у тяжкому стані та потребувала лікування як стаціонарного, так і амбулаторного, не надавав їй допомоги по догляду в період повної непрацездатності, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікав своїми обов`язкам. Відповідач усвідомлював щодо хвороби його тітки, але свідомо ігнорував її прохання про допомогу, оскільки догляд за нею, або хоч якась допомога у її піклуванні його не цікавила. ОСОБА_4 декілька разів просив допомогти відповідача надати хоча б якусь допомогу у догляді за його тіткою, але той говорив, що не претендує на квартиру і бажання утримувати її чи зустрічатися із нею не має. Догляд за померлою ОСОБА_5 і всі витрати, пов`язані із цим, повністю були покладені на ОСОБА_8 , його синів і дружину, яка також є особою літнього віку. ОСОБА_4 сам є інвалідом 2 групи і йому досить тяжко допомагати іншим людям. Відповідач знав про те, що спадкодавиця була в критичному стані і чітко усвідомлював той обсяг догляду, витрат на лікування, їжу та інше, яким її щоденно забезпечував ОСОБА_4 з сім`єю, але не пропонував жодної допомоги зі свого боку і по своїй ініціативі не вдіяв жодних дій для участі у догляді за тіткою, догляді в лікарнях на час її перебування на стаціонарному лікуванні. Більше того, сама померла ОСОБА_5 побоювалась відповідача, оскільки за життя він погрожував їй, що якщо вона помре, то відповідач поховає її у невідомій могилі, щоб жоден з родичів не міг її знайти, а тому, вона до останнього просила первісного позивача не повідомляти відповідачу про її смерть. Тому у ОСОБА_4 є підстави звернутися до суду з метою усунення відповідача від права на спадкування за законом, оскільки той, на протязі всього свого життя, знаючи про всі хвороби померлої і її тяжкий стан протягом останніх п`яти років, не надавав і навіть не збирався надавати будь-якої допомоги по догляду за нею, коли вона перебувала у безпорадному стані та потребувала такої допомоги. Відповідач є працездатною особою. Останні десять років позивачу відомо, що він працює в військовій частині в місті Миколаєві, мав стабільний заробіток та одержує військову пенсію. Утриманців не має, фінансово забезпечений. Фізично мав можливість надавати догляд хворій тітці.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.08.2020 року було відкрито провадження у справі; витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксани Володимирівни належним чином засвідчену копію спадкової справи №03/2020, яку було відкрито після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріали спадкової справи №03/2020 після смерті ОСОБА_5 надано до суду 24.09.2020 року.

Ухвалами Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.11.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_9 про об`єднання цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом з цивільної справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.03.2021 року було зупинено провадження до залучення до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 23.07.2021 року було поновлено провадження у справі, зобов`язано приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак Оксану Володимирівну надати належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Матеріали спадкової справи №44/2021 після смерті ОСОБА_4 надано до суду 28.09.2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.09.2021 року було замінено позивача ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом на його правонаступників, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Після надання особистих пояснень було подано заяву про подальший розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

Відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом надіслання викликів на адресу електронної пошти, з якої відповідачем здійснювалось листування з Заводським районним судом міста Миколаєва; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; відзив відповідачем не подано.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати первісного позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.01.1997 № 031644.

Померлій ОСОБА_6 та її доньці - ОСОБА_5 , згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 12.10.1993 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, належало по 1/2 частині від трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 54,9 кв.м., житловою площею - 35,1 кв.м.

Після смерті ОСОБА_6 її донька ОСОБА_5 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.04.1997 року 4-1122 успадкувала 1/2 частину спадкового майна, тобто 1/4 частку відповідної квартири.

Іншу 1/2 частину спадкового майна, а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 успадкував син померлої ОСОБА_4 згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.01.2015 року № 2-12 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2015 року № 32264741.

В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована та починаючи з 1979 року. Після смерті матері в 1996 році ОСОБА_5 проживала одна, що підтверджується довідками з ЖКП « БРИЗ» від 12.05.2009 року №2332; від 06.10.2009 року № 4578; від 22.05.2015 року № 2466 та від 28.01.2020 року №221.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №6167 від 03.12.2014 року, з 11.11.2014 року по 03.12.2014 року ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у Миколаївській міській клінічній лікарні №4 з діагнозом: ОНМК по ішемічному типу в басейні лівої середньої мозкової артерії з правостороннім геміпарезом, помірним порушенням функції правих кінцівок. Розлад особистості по психопатоподібному типу з параноїчним включеннями. Дисциркуляторна енцефалопатія III ст. змішаного ґенезу (гіпертонічна, атеросклеротична) стадія декомпенсації. ІБС. Дифузний кардіосклероз, ГБ III ст., ст. II, ризик 3, СН II А, ФК II. Цукровий діабет 2 типу, сер. форма, стан субкомпенсації. Нейропатический больовий синдром. Ожиріння III ст., конст.-екзогенна форма. Метаболічний синдром. Хронічний цистит, ст. загострення.

Згідно з Довідкою з МСЕК від 16.03.2015 року №355705 ОСОБА_5 була встановлена перша Б група інвалідності за загальним захворюванням з ураженням органу зору. Трудової спрямованості не мала. Потребувала постійного стороннього догляду.

Відповідно до інформації про надання допомоги за адресою: АДРЕСА_3 , підрозділом ГУ ДСНС (пожежно-рятувальне відділенні 2 ДПРЧ) надавалась допомога ОСОБА_5 у перенесенні до машини швидкої допомоги 22.10.2019 року та 06.11.2019 року, а також допомога у перенесенні пенсіонерки до власного ліжка (08.12.2019 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 16.12.2019 року серії НОМЕР_1 та довідка про причину смерті від 14.12.2019 року. Причиною смерті стала серцева судинна недостатність (інсульт). Хронічна ішемічна хвороба серця.

Договір-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_5 було укладено ОСОБА_2 16.12.2019 року.

30.01.2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. було відкрито спадкову справу за №03/2020 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями за законом є її брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (заява про прийняття спадщини зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ від 30.01.2020 року за №70) та племінник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (заява про прийняття спадщини зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ від 03.06.2020 року за №55), які спадкують в рівних частках. Заповіту від імені ОСОБА_5 немає.

Відповідач ОСОБА_3 є сином брата померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_2 , видами у 1970 році у місті Миколаєві, та свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 , серії НОМЕР_3 , виданим 24.10.1994 року у місті Миколаєві.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що є подругою ОСОБА_11 , яка є дружиною первісного позивача ОСОБА_4 та матір`ю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_10 була знайома за життя з померлою ОСОБА_5 , мала з нею дружні стосунки та часто приходила до неї у гості. Померла ОСОБА_5 мала надлишкову вагу, для доставляння ОСОБА_5 до лікарні ОСОБА_11 зверталася до ДСНС за допомогою. У період з 2014 року по 2019 року, після інсульту, ОСОБА_5 була лежачою та потребувала постійної сторонньої допомоги. До ОСОБА_5 приблизно раз на тиждень приходили соціальні працівники та приносили продукти. ОСОБА_11 , її чоловік та сини дбали про ОСОБА_5 , купували для неї продукти харчування, готували та приносили їй їжу. Інших родичів свідок не бачила. ОСОБА_5 зверталася за допомогою до свого племінника ОСОБА_3 , оскільки в неї зламався годинник та він колись раніше чинив їй часи. Поховання ОСОБА_5 здійснила родина позивачів, ОСОБА_3 на похоронах присутній не був.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він зареєстрований та постійно мешкає з 1995 року в квартирі АДРЕСА_4 . Був сусідом померлої ОСОБА_5 , відвідував її. У 2019 році ОСОБА_5 померла, а за чотири роки до цього, приблизно наприкінці 2014 року - початку 2015 року злягла, потребувала сторонньої допомоги, не могла себе самостійно обслуговувати. Родичів ОСОБА_5 свідок не знає за виключенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та їхньої матері ОСОБА_11 , які приходили до померлої, дбали про неї та організовували її лікування. До ОСОБА_5 приходила соціальний працівник. Без сторонньої допомоги ОСОБА_5 не могла самостійно про себе дбати. ОСОБА_3 свідок не знає. Для транспортування ОСОБА_5 до лікарні залучались працівники ДСНС через її вагу та неможливість самостійного пересування.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що з 2014 року захворіла ОСОБА_5 , вона проживала одна. Свідок ОСОБА_13 має дружні стосунки з родиною позивачів, допомагав ОСОБА_5 по господарству на прохання позивачів. ОСОБА_2 щоденно дбав про свою тітку ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Інших осіб, які б дбали про ОСОБА_5 , свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною первісного позивача ОСОБА_4 , який помер, та матір`ю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . З померлою ОСОБА_5 перебувала у дружніх стосунках. З 2014 року ОСОБА_5 через стан здоров`я не могла самостійно пересуватися, потребувала постійної сторонньої допомоги, яку їй надавала свідок ОСОБА_11 та її сини. ОСОБА_5 зверталася до відповідача ОСОБА_3 з проханням відремонтувати годинник, але він цього не зробив. Також ОСОБА_5 телефонувала до ОСОБА_3 за допомогою у придбанні ліків та продуктів, але ОСОБА_3 ігнорував звернення та не брав слухавку. Двічі на тиждень до ОСОБА_5 приходили соціальні працівники. Відповідач ОСОБА_3 та його родина у догляді за померлою ОСОБА_5 участі не приймали. Для транспортування ОСОБА_5 до лікарні залучались працівники ДСНС через її вагу та стан здоров`я. ОСОБА_3 не зав про смерть своєї тітки, участі в похованні не приймав.

Позивач ОСОБА_1 , допитаний у судовому засідання в порядку ст. 92 ЦПК України за власною ініціативою в якості свідка пояснив, що він є племінником померлої ОСОБА_5 , яка з 2014 року потребувала сторонньої допомоги через стан здоров`я. Позивач ОСОБА_1 постійно відвідував її та піклувався про неї. Спадкодавиця ОСОБА_5 зверталася до ОСОБА_3 за допомогою у ремонті годинника, а також телефонувала йому та просила приходити та допомагати, але відповідач цього не робив.

Зазначені показів свідків підтверджують безпорадний стан ОСОБА_5 , проте не вказують на умисне ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавці, пов`язане з його винною поведінкою, а також не підтверджують нагальну потребу ОСОБА_5 в отриманні допомоги саме відповідача за умови її надання іншими особами, в тому числі сім`єю позивачів та соціальними працівниками, а також можливість відповідача надавати таку допомогу ОСОБА_5 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України , у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно до частини 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У справах про усунення від права на спадкування, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, суд має встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17, провадження № 61-12894св20, від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, провадження № 61-3197св19, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18, від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, провадження № 61-1302св 18, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18.

Так, у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18, зазначено, що тлумачення норми частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18, зазначено, що підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

У постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, провадження № 61-1302св 18, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18, зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Дослідивши обставини, які входять до предмета доказування, суд дійшов висновку про те, що позивачі не довели винної поведінки відповідача та обставин свідомого ухилення відповідача від надання допомоги померлій ОСОБА_5 . Крім цього, позивачами не надано переконливих доказів на підтвердження нагальної потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме відповідача за умови її надання іншими особами, в тому числі сім`єю позивачів та соціальними працівниками, а також можливість відповідача надавати таку допомогу ОСОБА_5 . Отже, позивачами не надано належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є їх процесуальним обов`язком, тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 13, 76-81, 141, 211, 259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП відсутній.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 02.02.2023.

Суддя А.О. Темнікова