ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1353/22Головуючий у 1-й інстанції Крамар В. М.
Провадження № 22-ц/817/209/23 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 593/1353/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Пацули Василя Олександровича на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року, ухвалену суддею Крамар В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

в листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пацула В.О. просить скасувати ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що 09 листопада 2022 року ухвалою судді Бережанського районного суду Крамар В.М. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було залишено без руху та надано позивачці строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України.

Вказана ухвала мотивована тим, що всупереч ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява не підписана позивачкою та її представником. До такого висновку суд прийшов у зв`язку з тим, що в кінці позовної заяви після підписів позивачки та її представника останні зазначили лише своє ім`я та прізвище, не зазначивши при цьому по-батькові осіб, що підписують позовну заяву. Вказана мотивація суду є помилковою та перешкоджає доступу сторін до правосуддя, а також суперечить вимогам Національного стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», прийнятий наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01.07.2020 № 144, який вступив в дію з 01.09.2021 року.

Згідно вимог вказаного ДСТУ, у реквізиті документу «Підпис» тепер вказуються не ініціали та прізвище ( ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 ), а власне ім`я та прізвище великими літерами ( ОСОБА_4 ПАЦУЛА), що і було зроблено позивачкою та її представником. Ця зміна обумовлена потребою наблизити правила оформлення документів до європейських стандартів.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачці слід доплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн. за ще одну позовну вимогу немайнового характеру. Такою «окремою позовною вимогою немайнового характеру» суд вважав клопотання позивачки залишити їй прізвище, отримане після реєстрації шлюбу. Вимогу про оплату судового збору за заявления такого клопотання вважаємо незаконною та такою, що не відповідає Закону України «Про судовий збір» та усталеній судовій практиці. Вказане клопотання, як і інше клопотання, заявлене в позовній заяві про розгляд справи без участі позивачки та її представника, не можна вважати окремими позовними вимогами. Тому вважаю, що позовна заява про розірвання шлюбу в повній мірі відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та відсутні будь-які перешкоди для відкриття провадження у цивільній справі.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пацули В.О. у визначений судом строк не поступив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачу (заявнику) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2022 року на адресу Бережанського районного суду Тернопільської області представником позивача адвокатом Пацула В.О. було направлено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вказана позовна заява була підписана як позивачкою ОСОБА_1 , так, одночасно і її представником адвокатом Пацулою В.О., в якій містилась одна позовна вимога немайнового характеру - про розірвання шлюбу та залишення прізвища ОСОБА_5 та сплачено судовий збір в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» (992 грн. 40 коп.), на підтвердження чого було долучено відповідну квитанцію.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було залишено без руху та надано позивачці строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України: позовна заява не підписана позивачкою та її представником, а також потрібно доплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн. за ще одну позовну вимогу немайнового характеру.

19 грудня 2022 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачці у зв`язку із не усуненням вищевказаних вимог.

Постановляючи вищевказану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви встановлені ухвалою суду від 09 листопада 2022 року.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може враховуючи наступне.

Частиною другою статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як вбачається із матеріалів справи, подана до суду позовна заява була підписана позивачкою та її представником адвокатом Пацулою В.О. із долученням підтверджуючих документів. Однак на думку суду першої інстанції зазначеними особами було використано неправильну форму написання прізвища, ім`я та по-батькові людини.

Згідно з наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 з 1 вересня 2021 року набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

Цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації, тобто і на паперові, і на електронно-цифрові.

Згідно вимог вказаного ДСТУ, у реквізиті документу «Підпис» тепер вказуються не ініціали та прізвище ( ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 ), а власне ім`я та прізвище великими літерами ( ОСОБА_4 ПАЦУЛА), що і було зроблено позивачкою та її представником.

Також, порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою було заявлено дві вимоги немайнового характеру а саме: розірвання шлюбу та залишення прізвища ОСОБА_5 , а тому потрібно доплатити судовий збір. Однак дане твердження суду першої інстанції не може бути прийняте апеляційним судом, оскільки дані вимоги є взаємопоглинаючими.

Стаття 113 СК України вказує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В позовній заяві позивачка просила залишити їй прізвище ОСОБА_5 після розірвання шлюбу, отже, це не є іще одна позовна вимога.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як свідчить позиція суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, а судові процедури повинні бути справедливими. Особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це є порушенням права на справедливий судовий розгляд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні, носили формальний характер, а доводи апеляційної скарги є обґрунтованими. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пацула Василя Олександровича задовольнити.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак