ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/500/22Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/48/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2022 року (ухвалене суддею Білосевич Г.С., дата складення повного тексту 14 вересня 2022 року) у справі №601/500/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року; стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2022 року до досягнення дітьми повноліття; частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 601/1839/15-ц від 01 жовтня 2018 року виданого Кременецьким районним судом, а саме на суму 160 143 гривень 07 копійок, встановивши розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 березня 2022 року у даному виконавчому провадженні у розмірі 27 957 гривень та стягнути із відповідачки на його користь понесені судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у шлюбі з відповідачкою в них народилося четверо дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Після укладення шлюбу сторони, разом із дітьми, майже постійно проживали у будинковолодінні його батька - ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 . З часом їх сімейні відносини почали погіршуватися і тому відповідачка звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу, який рішенням Кременецького районного суду від 25 січня 2018 року розірвано. Однак, як на час розірвання шлюбу, так і після того вони проживали разом з дітьми у АДРЕСА_1 приблизно до березня 2017 року, потім без дітей (діти залишилися проживати разом з батьками позивача у с. Жолоби) пішли разом проживати на квартиру по АДРЕСА_2 , а в серпні 2017 року вони забрали двох менших синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до себе на квартиру, а старший син ОСОБА_10 залишитися проживати разом з батьками позивача. В подальшому у зв`язку з погіршенням відносин, на початку січня 2018 року позивач змушений разом з найменшим сином ОСОБА_9 , переїхати проживати назад до своїх батьків. Син ОСОБА_11 залишився проживати з відповідачкою, оскільки навчався у першому класі в Кременецькій ЗОШ №3, а в кінці травня 2018 року він забрав і його. Таким чином, двоє найстарших синів фактично постійно проживали із позивачем і перебували повністю на його утриманні. тому наявні підстави для припинення стягнення з нього аліментів на їх утримання дітей. Враховуючи, що відповідачка жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є здоровою та працездатною, просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання синів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання даного позову і до повноліття дітей. Оскільки сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фактично постійно проживали та проживають на даний час із ним, він несе повністю витрати на їх утримання просив звільнити його від заборгованості по аліментах на їхнє утримання, яка становить 126 079 грн. 38 коп. (сума нарахованих аліментів за період часу з серпня 2015 року по 01 січня 2022 року). Також просив звільнити від нарахованих аліментів на утримання сина ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за січень-лютий 2022 року, які не охоплені в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів в сумі 5236 грн. та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в сумі 28 827 грн. 69 коп. (без врахування періоду з жовтня 2019 по 31 грудня 2021 коли ОСОБА_9 проживав із відповідачкою). Отже загальна сума нарахованих аліментів за період з серпня 2015 року по 28 лютого 2022 року становить 188 100 грн. 07 коп.. Враховуючи те, що сума нарахованих аліментів, від яких позивач просить звільнити становить 160 143 грн. 07 коп., розмір заборгованості станом на 28 лютого 2022 року становить: 188100 грн. 07 коп. - 160143 грн. 07 коп. = 27 957 гривень.

Рішенням Кременецького районного суду від 5 вересня 2022 року позов задоволено. Вирішено:

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмір 1/3 частин зі всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 березня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Частково звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 від сплати заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 601/1839/15-ц від 01 жовтня 2018 року виданого Кременецьким районним судом, а саме на суму 160143,07грн., встановивши розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 березня 2022 року у даному виконавчому провадженні у розмірі 27 957 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та є необґрунтованим.

Апелянт зазначила, що суд звільняючи позивача від сплати заборгованості по аліментах безпідставно прийшов до висновку про те, що під час їх спільного проживання відповідач надавав кошти на утримання дітей та що вона не витрачала коштів на їх утримання . Звільняючи від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 180246 грн. і встановивши заборгованість в 27957 грн. суд не навів розрахунків та не врахував що син ОСОБА_9 постійно проживав з нею. При визначенні розміру аліментів судом не враховано її матеріальне становище, що вона ніде не працює, здійснює догляд за дитиною віком до трьох років та її єдиним доходом є соціальні допомоги. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження обставин які мають істотне значення для звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та вказав, що на заробітки він їздив у 2015 році і відповідачка весь час проживала у його батьків, здійснювала догляд за дітьми і коштів які вона отримувала від держави не хватало, тому всі витрати на утримання дітей ніс він . Під час спільного проживання відповідачка не зверталась до виконавчої служби про примусове виконання рішення про стягнення аліментів. Рішенням Кременецького районного суду від 17 березня 2022 року встановлено, що син ОСОБА_9 з осені 2019 року проживає з відповідачкою, а сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 постійно проживали з ним.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що відповідач здійснювала утримання дітей за рахунок коштів, які їй виплачували як одноразову допомогу при народженні дітей та потім протягом тривалого часу та соціальних допомог багатодітній сім`ї які виплачувала держава.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала, підтримала доводи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу та додатково пояснила, що позивач з 2016 року не їздив на заробітки, а мав тимчасові заробітки за місцем проживання і утримував сім`ю, оскільки відповідач ніде не працювала, займалась доглядом дітей і її доходом були лише виплати від держави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду не повністю відповідає.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось четверо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 серпня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою головного державного виконавця Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області від 09.08.2021, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 601/1839/15-ц виданого 01.10.2018 Кременецьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Згідно розрахунків заборгованості головного державного виконавця від 21.01.2022 року та від 31.05.2022 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 з моменту призначення станом на 01.01.2022 року становить 180246 грн. 07 коп., а станом на 01.06.2022 198 586 грн. 07 коп.

Згідно довідки № 01-47/12 від 25 січня 2022, виданої Жолобівською гімназією Кременецького району, ОСОБА_3 , 2008 року народження, навчається в гімназії з 1 класу і в даний час навчається в 7 класі та ОСОБА_4 , 2011 року народження, навчається в гімназії з 2 класу і в даний час навчається в 5 класі Жолобівської гімназії.

Згідно акту обстеження по факту проживання особи на території Кременецької міської ради від 15.02.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з листопада 2008 року по день складання даного акту і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з січня 2011 року по день складання акту проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з грудня 2014 року по серпень 2017 року, та з січня 2018 року по вересень 2019 року і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з вересня 2018 року по вересень 2019 року проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_11 народила дочку ОСОБА_13 , яка перебуває на її утриманні.

Згідно довідки Борсуківської сільської ради від 12.07.2021 року №118, ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації разом з своїми дітьми: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в період з серпня 2019 року по лютий 2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , згідно акту опитування сусідів від 12.07.2021, який знаходиться в Борсуківській сільській раді.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 березня 2022 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей: сина ОСОБА_9 та дочки ОСОБА_14 разом із ним як батьком дітей відмовлено. Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .. В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , із нею як матір`ю дітей - відмовлено.

Згідно довідки від 27 травня 2022 року, виданої управлінням соціального захисту населення та охорони здоров`я Кременецької міської ради, ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги при народженні дитини на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 з 01 грудня 2021 року по даний час.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що сини сторін ОСОБА_10 та ОСОБА_11 постійно проживають з батьком, позивачем у справі, тому обов`язок щодо сплати коштів на їх утримання у позивача припинився і відповідачка повинна сплачувати кошти позивачу на їх утримання у розмірі 1/3 частин зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звільняючи позивача від сплати заборгованості за аліментами з дати їх призначення суд зазначив, що сини ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (крім часу проживання з матір`ю) постійно проживали з батьком і мати, відповідачка, не витрачала коштів на їх утримання.

Колегія частково погоджується з висновками суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно стаття 182 цього Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Суд може за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Встановивши, що сини сторін ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають з батьком суд прийшов до вірного висновку про припинення стягнення з позивача аліментів на їх утримання на користь відповідачки та виникнення у відповідачки обов`язку надавати кошти позивачу спільних дітей, які проживають з ним.

Однак колегія не погоджується з визначеним судом розміром аліментів виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на утриманні відповідачки перебуває троє малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , відповідачка ніде не працює, оскільки здійснює догляд за донькою ОСОБА_16 та єдиним доходом її сім`ї є отримання соціальних допомог.

Суд першої інстанції не врахував цих обставин та визначив аліменти на двох синів в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку (доходу). Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин слід зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідачки.

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про звільнення позивача від сплати аліментів за період до серпня 2019 року. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що вони з відповідачкою проживали разом , відповідачка ніде не працювала, оскільки народжувала дітей і займалась їх доглядом та що тільки він забезпечував утримання сім`ї, відповідачка коштів на утримання дітей не витрачала.

Судом першої інстанції встановлено, що сім`я сторін була багатодітною, відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_14 народила сина ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_15 дочку ОСОБА_14 , отже відповідачка отримувала одноразові допомоги при їх народженні одноразово та поетапно в значному розмірі та в подальшому соціальну допомогу як багатодітна сім`я. Позивач на той час також ніде не працював, мав доходи від тимчасових заробітків за місцем проживання.

Рішенням Кременецького районного суду від 17 березня 2022 року у справі №601/1302/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх дітей з ним та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з нею встановлено що сторони проживали разом до осені 2019 року, що підтвердила в суді першої інстанції представник позивача.

Вирішуючи спір по суті місцевий суд виходив з того, що обставини, вказані позивачем, мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України і є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за указаний у позові період.

У той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт надання позивачем матеріальної допомоги відповідачу та їх дітям під час спільного проживання до вересня 2019 року, в чому полягала така допомога та який був її розмір.

Спільність проживання позивача разом із відповідачем та дітьми в однім житлі не є безумовною підставою вважати, що позивач надавав матеріальну допомогу відповідачці та дітям.

Аналогічну позицію неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини мають істотне значення у розумінні частини другої статті 197 СК України та є підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами є помилковими.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи.

Оскільки місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права рішення суду в частині звільнення від сплати аліментів слід змінити, звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами за період з вересня 2019 року по 28 лютого 2020 року, оскільки в цей період сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживали з позивачем та перебували на його утриманні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2022 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 змінити зменшивши розмір визначених аліментів з 1/3 частини зі всіх видів заробітку до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на утримання синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01 вересня 2019 року по 28 лютого 2022 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2023 року.

Головуюча:

Судді: