ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/653/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Єрош Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , 3-тя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, в свою чергу, ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. За наслідком наведеного позивач вважає, що є всі підстави позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 . Крім того, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року, змінено рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно. Однак після присудження аліментів матеріальний стан позивача змінився, в зв`язку з чим позивач на підставі положень ч. 1 ст. 192 СК України просить суд змінити розмір призначених рішенням суду аліментів на утримання дитини на 1/3 частину з усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення нею повноліття.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва суду від 06 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністраціїв судовому засіданні надали висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 04 січня 2013 року, актовий запис №32.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;. батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не бере, про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, матеріальну допомогу на дитину у добровільному порядку не надає.
Наведене свідчить про ухилення відповідача - ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - доньки ОСОБА_5 .
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.
Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №101-6640/02 від 04.10.2022 року, наданого в ході розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 , відповідно до рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 22.09.2022 року №13) встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про стан її здоров`я. Тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухиляється від їх виконання, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно вимоги про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судом встановлено наступне.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року, змінено рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно.

За змістом чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом, що у позивача, як одержувача аліментів на утримання малолітньої дитини, на даний час змінилося матеріальне становище, що унеможливлює в повній мірі утримувати спільну з відповідачем дитину, оскільки дитина потребує, як фізичного так і духовного розвитку, що зумовлює понесення значних витрат.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених стст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Виходячи зі змісту вказаних положень Закону та встановлених судом обставин, оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зміни розміру аліментівпідлягають задоволенню.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами стст. 164, 166, 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», стст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) батьківських прав щодо його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Києва.

Копію рішення направити до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за №32, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 4.01.2013 року, щодо позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Києва.

Змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Києва в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2 147 грн. 20 коп. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту заочного рішення.

Суддя :