РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/4133/21 Провадження № 2/401/99/23

02 лютого 2023 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура (рух справи):

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію яка за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року становить в розмірі основного боргу 30492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн.

Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2022 року задоволено позовну заяву ТОВ "Світловодськпобут" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, та ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року в розмірі основного боргу 30492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн., а також судовий збір в сумі 2270 грн., та витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 500 грн., а всього 40259 грн. 92 коп.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 20 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі співвідповідача - ОСОБА_2 .

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чирочка Н.В. подала заяву про розгляд справи без її участі та відповідача. Співвідповідач в судове засідання не прибув.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Аргументи позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»:

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ОСОБА_3 та СП ТОВ «Світловодськпобут» 12 лютого 2018 року укладено договір про надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води. СП ТОВ «Світловодськпобут» відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15.08.2012 року за № 742 «Про визначення виконавці житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (копію додано) є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ і проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) виконавцем комунальної послуги постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 . Позивач проводив та проводить нарахування відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про встановлення тарифів та рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради про встановлення тарифів. За отриману послугу з постачання теплової енергії відповідач кошти повністю не сплачував, у звязку із чим виникла заборгованість за опалення квартири, яка за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року становить в розмірі основного боргу 30492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн.

Крім того, зазначає, що відповідач позовні вимоги не визнає, та надала до суду відзив в якому надає докази щодо співвласника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а саме її колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Таким чином, представник позивача просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є співвласниками вищевказаної квартири. Також просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки строк позовної давності був продовжений на період дії карантину.

В обґрунтування позовних вимог позивач, ТОВ «Світловодськпобут», надав суду копії таких доказів: договору про надання послуг з централізованого опалення; довідка про розмір платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» з розрахунком суми, на яку збільшився розмір внаслідок інфляційних процесів та трьох відсотків річних; рішень про початок та закінчення опалювального сезону.

Аргументи (позиція) відповідача, ОСОБА_1 :

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтуванні відзиву посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана 03 жовтня 2017 року під час шлюбу відповідача та ОСОБА_2 . 16 грудня 2020 року на підставі рішення суду шлюб між ними було розірвано. За спільною домовленістю у квартирі лишився проживати ОСОБА_2 та однією з умов такої домовленості був його обовязок повністю сплачувати за надані комунальні послуги. Проте, відповідач з 20 серпня 2021 року мешкає у м.Києві і відповідно комунальними послугами не користується. Також відповідач заперечує розрахунок заборгованості позивача, оскільки опалювальні періоди з 2019 року починалися із значним запізненням, теплова енергія подавалася нерегулярно. Окрім цього, представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки позов до суду подано 14 грудня 2021 року, і тому, позовні вимоги по стягненню заборгованості можуть бути задоволені лише в межах періоду з 14.12.2018 по 01.11.2021.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача надав до суду такі докази: - копію свідоцтва про шлюб із ОСОБА_2 ; - копію витягу з ДРРП на нерухоме майно; - копію договору купівлі-продажу квартири; - копію рішення про розірвання шлюбу.

Аргументи (позиція) співвідповідача, ОСОБА_2 :

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав.

Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Встановлені судом обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради за №742 від 15 серпня 2012 року є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську та проводить забезпечення тепловою енергією багатоквартирні будинки.

Згідно рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради та наказів СП ТОВ «Світловодськпобут», у м. Світловодську у період з 2017 по 2021 роки було проведено опалювальні сезони.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 жовтня 2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказана квартира була придбана під час шлюбу відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що був зареєстрований 01 червня 2013 року.

Між ОСОБА_1 та СП ТОВ «Світловодськпобут» 12 лютого 2018 року укладено договір про надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до п.29 договору, його укладено на 5 років. Договір вважається щороку продовженим, якщо місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до п. 17.1 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги.

На даний час договір між сторонами не розірвано.

Отже, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, так як набута під час шлюбу.

16 грудня 2020 року на підставі рішення суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Піісля розірвання шлюбу ОСОБА_3 відновила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 ".

Внаслідок несплати платежів за отримані послуги з централізованого опалення утворилася заборгованість.

Згідно довідки про розмір платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року становить в розмірі основного боргу 30492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн.

Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами.

Оцінка суду (джерела права):

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, які затверджено Постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до умов якого теплопостачальне підприємство зобов`язалося постачати споживачу теплову енергію з метою гарячого водопостачання (в разі наявності) та опалення квартири АДРЕСА_3 , а споживач зобов`язався сплачувати за використану теплову енергію.

Споживач зобов`язався щомісячно протягом опалювального періоду сплачувати підприємством за опалення та гаряче водопостачання (в разі наявності) згідно затверджених у встановленому діючим законодавством порядку тарифів. Розрахунки по даному договору проводяться на підставі рахунків, які надаються споживачеві підприємством або безпосередньо вручаються підприємством по місту знаходження споживача. Термін перерахування і внесення платежів не пізніше, ніж 20 число наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до п. 5.4 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 26.06.2003 р. визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги. Договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами, та на даний між сторонами розірваний.

Крім того, визначення "споживач комунальних послуг" наведене у п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якого таким споживачем є індивідуальний або колективний споживач.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 наведеного Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

З огляду на зміст правовідносин, що існують між сторонами, вони по своїй суті є грошовим зобов`язанням, в якому серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника як споживача послуг покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора, як виконавця комунальної послуги, вимагати сплату коштів за фактично надані послуги.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд України у постанові від 26.04.2017 у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03 грудня 2019 року у справі №216/6655/15-ц зазначив, що Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду:

Суд зазначає, що позивач, ТОВ «Світловодськпобут» надавав послуги з централізованого теплопостачання відповідачу до квартири АДРЕСА_1 .

Даючи оцінку вищезазначеним доказам у їх сукупності, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб та, відповідно, є споживачами послуги, яку надає позивач, суд приходить до висновку про те, що відповідачі мають солідарний обовязок сплатити борг за отримані послуги з централізованого опалення .

Внаслідок прострочення виконання зобов`язання по сплаті послуг з централізованого опалення відповідачам, згідно розрахунку позивача, нарахована сума заборгованості 37 489,92 грн.

Відповідачі розрахунок позивача не спростували, а тому встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними на підставі належних та допустимих доказів, а тому їх слід задовольнити, та з відповідачів на користь ТОВ «Світловодськпобут» слід солідарно стягнути заборгованість за послугу централізованого опалення квартири відповідача, яка за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року становить 37 489,92 грн., з яких: основний борг 30 492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн.

Висновок суду щодо заяви представника відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності:

Правилами ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу (постанова ВСУ від 22 березня 2017 року N 761/12553/15-ц, постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року N 127/23910/14-ц).

Представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки позов до суду подано 14 грудня 2021 року, і тому, позовні вимоги по стягненню заборгованості можуть бути задоволені лише в межах періоду з 14.12.2018 по 01.11.2021.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Із заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався.

Згідно п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 22 липня 2020 року N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 09 грудня 2020 року N 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", продовжений до 30 квітня 2023 року.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30 березня 2020 року N 540-IX тобто, з 02 квітня 2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину, отже початок перебігу позовної давності, як у 2020 році, так і на даний час, є 02 квітня 2017 року.

Судом встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду 14 грудня 2021 року року, а тому строк позовної давності необхідно обраховувати не від дати подачі позову до суду, а від 02 квітня 2017 року.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року предявлені в межах строку позовної давності.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 256, 257, 261, 267, 319, 322, 526, 551, 610, 612, 625, 626 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 7, 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (), заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2017 року по 01 листопада 2021 року в розмірі основного боргу 30 492,50 грн., втрати від інфляції 4832,43 грн., та три відсотка річних 2164,99 грн., а також судовий збір в сумі 2270 грн., а всього 39 759 грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», юридична адреса: вул.Григорія Сковороди 2А, м.Світловодськ Кіровоградської області, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Співвідповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 26 листопада 2001 року Світловодським МВ УМВС України у Кіровоградській області, ідентифікаційний код невідомий.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом