ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м.Суми

Справа №592/1693/22

Номер провадження 22-ц/816/99/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг», Акціонерне товариство «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Литовченка О.В., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 31 жовтня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Супруна Дмитра Володимировича звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі АТ «Сумське НВО»), Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» (далі АТ «СМНВО Інжиніринг»), Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі АТ «Сумський завод «Насосенергомаш») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04 березня 1997 року по 16 квітня 2013 року та з 02 грудня 2019 року по 14 грудня 2020 року позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО»; з 07 травня 2013 року по 07 грудня 2016 року у трудових відносинах з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»; з 15 грудня 2020 року по 29 січня 2022 року у трудових відносинах з АТ «СМНВО Інжиніринг». 29 січня 2022 року його було звільнено з АТ «СМНВО Інжиніринг» за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Під час роботи на вказаних підприємствах він отримав професійні захворювання. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 18 січня 2022 року, ступінь втрати працездатності склала 60% первинно та встановлено третю группу інвалідності. У п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 11 листопада 2021 року зазначено, що професійне захфорювання виникло через: шкідливі умови праці, недосконалість виробничих технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту, неефективність роботи системи вентиляції, кондиціювання повітря.

Отримані професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути на користь позивача з АТ «Сумське НВО», АТ «СМНВО Інжиніринг», АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» по 20 000 грн з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 25 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з АТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 20 000 грн.

Стягнув з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, - 10 000 грн.

Стягнув з АТ «СМНВО Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 20 000 грн.

В іншій частині позову відмовив.

Вирішив питання розподілу судових витрат.

АТ «СМНВО Інжиніринг» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з АТ «СМНВО Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення, зменшивши суму стягнення з 20 000 до 1000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач, погоджуючись на запропоновані йому умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах, усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров`я.

Вказує на те, що в п. 17 Акту розслідування, окрім недоліків на виробництві причинами професійного захворювання вказано неефективне використання засобів індивідуального захисту, порушення режиму експлуатації технічного устаткування, приладів, робочого інструменту, що в більшій мірі залежить від позивача. Той факт, що позивач під час роботи на користувався зазначеними засобами захисту та порушував режим експлуатації в більшій мірі залежить саме від позивача, бо він був забезпечений всіма засобами індивідуального захисту та був ознайомлений з правилами експлуатації техніки устаткування, приладів, робочого інструменту.

Наголошує на тому, що професійне захворювання це набута хвороба, яка розвивається протягом років, в АТ «СМНВО Інжиніринг» позивач працював 1 рік 1 місяць, а загальний робочий стаж позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 13 років, з яких позивач пропрацював на АТ «Сумське НВО» - 8 років 4 місяці та АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - 3 роки 7 місяців. А тому товариство вважає неспівмірним та таким, що не відповідає принципам розумності і справедливості покладення на нього також обсягу відповідальності, що й на АТ «Сумське НВО», оскільки факт того, що акт було складено на АТ «СМНВО Інжиніринг», не повинно розглядатися судом як виключна підстава заподіяння остаточного впливу шкідливих факторів на виникнення хронічної хвороби. Відхилення від нормативів про допустимі рівні вібрації, шуму і пилу мали місце під час всього трудового стажу позивача, тому з урахуванням того, що позивач пропрацював на товаристві лише 1 рік 1 місяць вплив шкідливих факторів не міг спричинити хронічну хворобу, внаслідок якої позивач втратив 60% професійної працездатності.

Від АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Рішення суду в частині стягнення з АТ «Сумське НВО», АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» на користь ОСОБА_1 коштів у відшкодування моральної шкоди не оскаржується, а тому колегією суддів відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 04 березня 1997 року по 16 квітня 2013 року та з 02 грудня 2019 року по 14 грудня 2020 року перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО»; з 07 травня 2013 року по 07 грудня 2016 року у трудових відносинах з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»; з 15 грудня 2020 року по 29 січня 2022 року позивач - у трудових відносинах з АТ «СМНВО Інжиніринг» (а.с. 8-12).

29 січня 2022 року його звільнено з АТ «СМНВО Інжиніринг» за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11 листопада 2021 року (далі Акт) ОСОБА_1 були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженим вегетативно-трофічним порушенням на кистях та ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом м`язів передпліч та плечового поясу, двобічний плечелопатковий периартроз, двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-зап`ясткових суглобів з больовим синдромом та обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від впливу вібрації та фізичного перенапруження на виробництві). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (IV ст.). Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. (основний діагноз). ІХС: дифузний кардіосклероз, атеросклероз судин аорти. Гіпертонічна хвороба І ст., 1 ст., ризик помірний. СН 0. Поширений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, спондилоартроз, з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів хребта, протрузії МХД L5-S1, стеноз хребетного каналу на рівні L3-L4, вертеброгенна люмбоалгія з м`язово-тонічним синдромом, з порушенням статики та ходи. Гіпертметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія (супутній діагноз) (а.с.13-16).

У п. 17 Акту зазначено, професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів.

Згідно п. 18 причина виникнення хронічного професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу.

Також у вказаному акті зазначено, що стаж роботи у шкідливих умовах складає 13 років.

Представниками відповідачів у судовому засіданні суду першої інстанції було визнано, що на підприємствах ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах праці, з якими був ознайомлений.

Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми 18 січня 2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 склав 60 % первинно та встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01 лютого 2024 року (а.с. 17).

Частиною другою ст. 153 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі створили неналежні умови праці позивачу, внаслідок яких він отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело до його моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування шкоди, суд виходив з характеру, обсягу та тривалості моральних та фізичних страждань позивача, та з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до стягнення у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я з АТ «Сумське НВО» - 20 000 грн, з АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - 10 000 грн, а з АТ «СМНВО Інжиніринг» - 20 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, проте не може погодитися з розміром моральної шкоди, присудженої до стягнення з АТ «СМНВО Інжиніринг».

Як вбачається з матеріалів справи, загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці складає 13 років, з яких: стаж роботи позивача в АТ «СМНВО Інжиніринг» складає 1 рік 1 місяць, в АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - 3 роки 7 місяців, а в АТ «Сумське НВО» - 8 років 4 місяці.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн, присуджений до стягнення з АТ «СМНВО Інжиніринг», визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи, що хронічні професійні захворювання це хвороби, що розвиваються протягом тривалого часу, з врахуванням конкретних обставин справи, зокрема, що позивач працював у шкідливих умовах 13 років, з яких в АТ «СМНВО Інжиніринг» лише 1 рік 1 місяць, з урахуванням ступеня вини відповідача, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з АТ «СМНВО Інжиніринг», і зменшити її з 20 000 грн до 3000 грн. Такий розмір моральної шкоди є співмірним із завданою шкодою, відповідає вимогам розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України також підлягає зміні розподіл судових витрат в частині стягнення судового збору та з АТ «СМНВО Інжиніринг» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 148 грн 86 коп.

Крім того, слід компенсувати АТ «СМНВО Інжиніринг» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 325 грн 04 коп.

Оскільки ціна позову в даній справі становить 60 000 грн 00 коп., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 жовтня 2022 року в оскаржуваній частині змінити в частині розміру моральної шкоди, присудженої до стягнення з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 3000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на користь держави судовий збір в розмірі 148 гривень 86 копійок.

Компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 235 гривень 04 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина