ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи 509/4145/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/3435/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2022 року, постановлене під головуванням судді Салтан Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

17.08.2021 року акціонерне товариство «Універсал Банк» в особі представника (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 43 184,39 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

В жовтні 2017 року Банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток. Видача платіжної картки, після верифікації фізичної особи, здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, який виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

На виконання ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" та ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", першим кроком при реєстрації у мобільному додатку monobank є ознайомлення споживача з Умовами і правилами надання банківських послуг (далі-Умови і правила), у тому числі і щодо продуктів monobank, які за змістом, окрім умов договору, містять: паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту і тарифи. Умови і правила також опубліковані й на офіційному сайті Банку.

07.03.2018 року відповідач звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, які надає Банк за договором про надання банківських послуг monobank і підписав Анкету-заяву до договору. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердив, що ознайомився та отримав примірники документів у мобільному додатку, що складають договір між сторонами та зобов`язався виконувати його умови. Зокрема, в Анкеті-заяві зазначено: "...6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за еста рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом 02C7FCFCDBE83CB59EDBC342642D30E602AA8D9

BF5375A2ACB558BC034B7EOA596, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі | підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису…11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток І або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору".

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Станом на 31.08.2020 року відповідач прострочив виконання зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 31.08.2020 року Банк надіслав відповідачу вимогу погасити заборгованість, однак він не винив жодної дії з її погашення, тому Банк звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості станом на 15.03.2021 року у розмірі 43 184,39 грн., з яких: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 43 184,39 грн.

Посилаючись на зазначені обставини Банк просив про задоволення позову.

У відзиві на позовну заяву від 17.11.2021 року представник відповідача зазначив наступне.

Жоден із наданих позивачем доказів не може належно підтверджувати укладення кредитних правовідносин, видачі позивачем і отримання відповідачем кредитних коштів, та наявності у відповідача заборгованості. Матеріали справи не містять оригіналу, або належним чином завіреної копії Договору про надання банківських послуг від 07.03.2018 року. Наявна у справі Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 07.03.2018 року не містить істотних умов кредитного договору, а саме: типу кредиту та мети його отримання; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів; інформації про наслідки прострочення зобов`язань, та інші умови, визначені законодавством України. Наявні у матеріалах справи Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів відповідачем не підписані, та у розумінні положень ст. 215 ЦК України вважаються недійсними (нікчемними) правочинами, встановлення недійсності яких судом законом не вимагається. Розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом як належний доказ наявності цивільно-правових відносин між сторонами, оскільки є по суті калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, що відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеної у постанові 30.01.2018 року по справі № 161/16891/15-ц - виконаний банком розрахунок заборгованості не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість вимог позивача. У позовній заяві не зазначено і матеріали справи не містять доказів конкретної дати, коли права позивача були порушені, а також не містять жодного належного здійснення відповідачем яких-небудь платежів по цьому договору. Тому позивач дізнався про порушення своїх прав 08.03.2018 року, а до суду звернувся 20.09.2021 року. Враховуючи положення Глави 19 ЦК України, позивачем пропущений строк позовної давності починаючи з 08.03.2021 року, що разом із викладеним є достатніми підставами для відмови у задоволенні позову.

17.11.2021 року представник відповідача подав до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності.

В заяві від 20.01.2002 року про надання доказів Банк надав відповідь також і на відзив представника відповідача, в якій зокрема зазначив, що: у Банку використовується електронний договір із застосуванням електронного підпису, а попередня ідентифікація споживача відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП споживача у мобільний додаток; відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником провів поповнень карткового рахунку на суму 124 707,57 грн., а за весь час користування карткою боржником витратив по картці 167 890,96 грн., тому сума коштів, яка досі не повернута Банку становить (167 890,96 грн. - 124 707,57 грн.) 43 184,39 грн.; виписка є належним доказом заборгованості, що кореспондується з практикою Верховного Суду, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року справі № 200/5647/18, провадження № 61- 9618св19, «належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення із позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних на день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У запереченнях від 04.02.2022 року представник відповідача додатково зазначив: відповідач не визнає обставину укладення з позивачем кредитного договору від 07.03.2018 року; позивачем не надано жодних доказів, що між сторонами укладено цей договір шляхом підписання однієї Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг; зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг monobank від 07.03.2018 року станом на 15.03.2021 року у розмірі 43 184,39 грн., однак, матеріали справи не містять доказів, а відповідач заперечує отримання кредитних коштів у такому розмірі; зі змісту деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку від 19.02.2018 року, Розрахунку заборгованості за договором № б/н 07.03.2018 р. вбачається, що відповідачем сплачені на користь позивача грошові кошти у розмірі 127 692,34 гривні, що значно перевищує суму начебто отриманих від Банку коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2022 року Банку відмовлено у задоволенні позову, суд стягнув з Банка на користь відповідача судові витрати у вигляді оплати професійної правничої допомоги в розмірі 5 800 гривень.

Судове рішення мотивовано тим, що: з Анкети-заяви та Розрахунку заборгованості

не вбачається інформації щодо отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 30 000 грн. і встановлення на банківську картку кредитного ліміту у такому розмірі; витребувані ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року у Банка докази, а саме, виписка по банківському рахунку на ім`я відповідача за договором № б/н від 07.03.2018 року та документ, який підтверджує встановлення на його рахунок кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн. не можуть розглядатись судом як допустимі докази, оскільки всупереч вимог ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України та заперечень представника відповідача у заяві № б/н від 31.01.2022 р., заяві № б/н від 08.12.2021 року та клопотанні про витребування доказів від 02.12.201р., судом не витребувані, а позивачем не надані докази, які підтверджують поважні причини неподання ним зазначених доказів у строки та порядку визначеному законом, тобто разом із позовною заявою, крім того, відсутнє клопотання про поновлення строків; позивачем не доведені обставини оформлення на ім`я відповідача банківської картки, встановлення на неї кредитного ліміту, отримання відповідачем кредиту у розмірі 30 000 грн. та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем, навпаки відповідач переплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 81 058,10 грн.

Доводи апеляційної скарги та відзив на скаргу

Суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків, що за відсутності підпису (фізичного підпису) позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору із посилання на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Однак такі висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки вказана судова практика Верховного Суду висловлена щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, зокрема у кредитних відносинах, на підставі договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.207 ЦК України).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 року по справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет). Подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п.32 постанови від 27.03.2018 року №910/17999/16; п.38 постанови від 25.04.2018 року №925/3/7: п.40 постанови від 25.04.2018 року №910/24257/16).

Суд першої інстанції без належного з`ясування факту подібності правовідносин у даній справі та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (на яку є посилання в рішенні) дійшов необґрунтованих висновків.

Дослідивши питання правовідносини у даній справі на предмет подібності очевидним є той факт, що вони не є тотожними, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 як щодо суб`єктного складу, так і щодо часу та підстав виникнення правовідносин, а тому правові висновки викладені у зазначеній постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані в межах цієї справи.

Між сторонами укладений договір про надання банківських послуг з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Так, у п. 6 Анкети-заяви від 07.03.2018 року зазначено наступне: "6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначені документи, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VІІІ (далі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст. 3 Закону №675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VІІІ. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між Банком та відповідачем, а також Анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані Банком позичальнику через мобільний додаток, підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. У Анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Отже, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, який сторони уклали в електронній формі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на обґрунтування позивача, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі та здійснення банківського обслуговування дистанційно і без відділень.

Банком надано суду роздруківку з мобільного застосунку monobank, в якому відображена процедура входу у застосунок і вбачається, що без погодження з Умовами, Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти у додаток неможливо. У свою чергу, без входу у додаток неможливим є користування карткою. Так, у випадку, коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку monobank шляхом накладення електронного цифрового підпису, застосунок monobank не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку. Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим.

Враховуючи, що послуги Банком надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи надавались відповідачу через мобільний додаток, слід дійти висновку, що відповідач був ознайомлений з Умовами і правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви, і, відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Наведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року по справі №561/77/19. Скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України '"Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 року по справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 року по справі № 234/7159/20.

Під час реєстрації після введення номера телефона відповідач має ознайомитися з Умовами і натиснути «Продовжити» де визначено, що натискаючи * «Продовжити», ви погоджуєтесь з умовами та тарифами. Це свідчить про те, що Умови були погоджені і відповідач був ознайомлений з ними ще до активації картки у мобільному додатку. Якщо б відповідачу не підходили Умови, він би не отримував картку. Тобто, умови нарахування процентів та пені були узгоджені з відповідачем.

З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації Банк генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку monobank ОТР-паролю. Підписуючи Анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в Банку, Тарифами за карткою monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», адже підписав Анкету-заяву у якій записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами.

Відповідач отримав у мобільному додатку Умови і правила надання банківських послуг і це підтверджено його підписом у Анкеті-заяві, що разом із Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають дійсний правочин між сторонами. Крім того, з Тарифів та Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що надані Банком, убачається підписання їх сторонами договору шляхом накладення електронного цифрового підпису, що законом не забороняється. Така форма укладення договору добровільно обрана її сторонами та свідчить про акцепт відповідачем запропонованих йому умов кредитування.

Відповідно до виписки про рух коштів, баланс на кінець періоду складає (мінус) - 15 484,39 грн., тобто, заборгованість становить 43 184,39 грн. і складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) - 15 484,39 грн. Овердрафт (мінус) - 15 484,39 грн. виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, неустойці. При цьому, Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Всього за час користування боржником карткою відповідач провів поповнень карткового рахунку на суму 139 868,08 грн., однак за весь час користування карткою витрати відповідача по картці становлять 183 051,47 грн., тому сума коштів, яка не повернута Банку становить 43 184,39 грн. (183 051,47 - 139 868,08).

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у Банка письмових доказів (виписки по банківському рахунку відкритого на ім"я відповідача за договором б/н від 07.03.2018 року і документа, який підтверджує встановлення на рахунку кредитного ліміту у розмірі 30 000 грн.). Вказаною ухвалою суду не були встановлені строки у межах яких, позивач повинен був надати витребувані судом докази. Між тим, ухвалу суду Банк отримав 03.01.2022 року і 11.01.2022 року, протягом 8 днів, з дня отримання ухвали, надав суду докази.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і не означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції (постанова ВС від 5 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц (провадження № 61-2250св20).

Судом першої інстанції неправомірно не були долучені до матеріалів справи витребувані докази, у зв`язку з чим з метою з метою всебічного та об`єктивного вирішення даного спору, беручи до уваги принципи цивільного законодавства відносно того, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, суд апеляційної інстанції має визнати такі докази належними та врахувати їх при апеляційному розгляді справи.

Посилаючись на зазначені обставини, Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2022 року задоволено клопотання представника Банку і Банку поновлено строк на подачу апеляційної скарги від 27.07.2022 року на заочне рішення суду від 23.06.2022 року (а.с.198).

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Виходячи з вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 в особі його представника, адвоката Білика В.С. з 18.01.2023 року обізнані про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банка на рішення суду від 23.06.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на ел. пошту адвоката: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.211-213).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Банку у позові, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не доведено обставини оформлення на ім`я відповідача банківської картки, встановлення на неї кредитного ліміту, отримання відповідачем кредиту у розмірі 30 000 грн., та навність у відповідача заборгованості перед позивачем. Навпаки відповідач переплатив на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 81 058,10 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

Фактичні обставини справи встановлені апеляційним судом

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2017 року Банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно.

07.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг, які надає Банк за договором про надання банківських послуг monobank і підписав Анкету-заяву до договору. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, а також, що ознайомився та отримав примірники документів у мобільному додатку, що складають договір між сторонами та зобов`язався виконувати його умови. Зокрема, в Анкеті-заяві зазначено: "...6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за еста рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом НОМЕР_3, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі | підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису…11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток / або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору…" (а.с.8-24).

Відповідач також ознайомився і з Додатком до умов кредитування Банком, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, а саме про: тип картки, її вартість і валюту картрахунку monobank; пільговий період і пільгову процентну ставку; розмір щомісячного платежу за карткою monobank; відсоткові ставки і порядок нарахування відсотків; санкції; комісії. Додаток також містить паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; додаткову інформацію про пеню і штрафи; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Вказаний Додаток відповідач підписав шляхом накладення електронного цифрового підпису (а.с.21-24).

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 від 07.03.2018 року зі строком дії до 04/24 (а.с.98,99).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту (а.с.91-100).

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-7).

Станом на 31.08.2020 року відповідач прострочив виконання зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 31.08.2020 року Банк надіслав відповідачу вимогу погасити заборгованість, однак він не винив жодної дії з її погашення, тому Банк звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості станом на 15.03.2021 року у розмірі 43 184,39 грн., з яких: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 43 184,39 грн.

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту по картці на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 07.03.2018 року по 26.04.2019 року, кредитний ліміт змінювався з 15 000 грн. до 27 700 грн., зокрема 19.04.2019 року кредитний ліміт встановлювався у розмірі 30 000 грн. (а.с.99).

Отримавши кредитну картку № НОМЕР_1 , відповідач протягом 2018-2019 років користувався нею, отримуючи від Банка кредитні кошти, частково здійснював погашення заборгованості (останнє поповнення картки 13.12.2019 року, а.с.91 зворот), що вбачається з виписки Банка, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надану суму кредиту, операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції, а.с.91-97).

Станом на 15.03.2021 року, за розрахунками Банка, відповідач допустив заборгованість у розмірі 43 184,39 грн., з яких: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 43 184,39 грн. (а.с.5-7).

17.08.2021року Банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 43 184,39 гривень (а.с.1-4).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Між сторонами виникли правовідносини з кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України, Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг" і «Про електронну комерцію»).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ч.ч.1,3 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем ОСОБА_1 , що він, з метою отримання банківських послуг, 07.03.2018 року звернувся до Банка і повідомив Банк про свою згоду з Умовами та правилами, які надає Банк за договором про надання банківських послуг за допомогою спеціального платіжного засобу платіжної картки monobank. На підтвердження вказаних обставин у мобільному додатку відповідача вводився ОТР-пароль, який був надісланий на зазначений відповідачем мобільний номер.

07.03.2018 року відповідач електронним цифровим підписом підписав Анкету-заяву, чим підтвердив, що він ознайомився та отримав примірники документів у мобільному додатку, які складають електронний договір між сторонами і зобов`язався виконувати його умови.

Так, в Анкеті-заяві від 07.03.2018 року, підписаної відповідачем, зокрема зазначено: "...6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем НОМЕР_3, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором...Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису... 11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору " (а.с.8).

Відповідач ознайомився і з Додатком до умов кредитування Банком, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, а саме про: тип картки, її вартість і валюту картрахунку monobank; пільговий період і пільгову процентну ставку; розмір щомісячного платежу за карткою monobank; відсоткові ставки і порядок нарахування відсотків; санкції; комісії. Додаток також містить паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; додаткову інформацію про пеню і штрафи; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.21-24).

З огляду на викладене, сторони уклали електронний правочин із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем.

За таких обставин, твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву, а також висновки суду першої інстанції в рішенні стосовно того, що Банком не доведено обставини оформлення на ім`я відповідача банківської картки, встановлення на неї кредитного ліміту, отримання відповідачем кредиту у розмірі 30 000 грн., не відповідає обставинам справи і належним та допустимим доказам, наданим Банком на підтвердження укладення договору.

Укладений між Банком та ОСОБА_1 договір про надання кредиту в електронній формі спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, відповідає положенням Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" і Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст. ст. 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Реалізація товару дистанційним способом - укладення електронного договору на підставі ознайомлення покупця з описом товару, наданим продавцем у порядку, визначеному цим Законом, шляхом забезпечення доступу до каталогів, проспектів, буклетів, фотографій тощо з використанням інформаційно-комунікаційних систем, телевізійним, поштовим, радіозв`язком або в інший спосіб, що виключає можливість безпосереднього ознайомлення покупця з товаром або із зразками товару під час укладення такого договору (ст. 3 п.п.5-7,14 Закону України "Про електронну комерцію").

Договір про надання кредиту в електронній формі, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, укладений від 07.03.2018 року між ОСОБА_1 і Банком, у встановленому законом порядку, недійсним не визнаний.

Станом на 15.03.2021 року, за розрахунками Банка, відповідач допустив заборгованість у розмірі 43 184,39 грн., з яких: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 43 184,39 грн.

Зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що 07.03.2018 року відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування Банком за договором про надання банківських послуг monobank, що вбачається з Анкети-заяви, Додатку і копії паспорту споживчого кредиту (а.с.8,21-24), в яких міститься необхідна інформація (про умови кредитування; щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; про порядок повернення кредиту; тарифи і додаткова інформація тощо), суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову Банку у позові про стягнення заборгованості у за наданим кредитом (тілом кредиту) розмірі 43 184,39 грн.

Розмір заборгованості, визначений Банком, а також про обізнаність щодо умов кредитування, що вбачається із паспорту споживчого кредиту від 07.03.2018 року (процентні ставки, санкції за порушення зобов`язань, комісії, тарифи, основні умови кредитування, тощо а.с.21-24), підписаного ОСОБА_1 шляхом накладення у вигляді електронного цифрового підпису (а.с.23 зворот), відповідач ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, не спростував.

Підписавши анкету-заяву та довідку (міститься два підписи позичальника), які є складовими частинами кредитного договору, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, а тому її твердження про те, що жодних документів, які б підтверджували погодження із нею сплату процентів чи інших сум, вона не підписувала, не відповідає фактичним обставинам справи (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 року по справі № 149/1546/18-ц).

Заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт- надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника (постанова Верховного Суду від 14.07.2020 року по справі № 367/4970/13-ц, провадження №61-19992св18).

«…Твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердженні розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріал справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано…"(постанова Верховного Суду від 08.07.2020 року по справі № 464/4985/15-ц, провадження № 61-43538св).

Доводи представника відповідача у суді першої інстанції, що Банк дізнався про порушення своїх прав 08.03.2018 року, а до суду звернувся 20.09.2021 року, і, враховуючи положення Глави 19 ЦК України, Банк пропустив строк позовної давності, починаючи з 08.03.2021 року і це є достатньою підставо для відмови у задоволенні позову (17.11.2021 року представник відповідача подав до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності), до уваги не приймаються.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 від 07.03.2018 року зі строком дії до 04/24 (а.с.98).

Отримавши кредитну картку № НОМЕР_1 , відповідач протягом 2018-2019 років користувався нею, отримуючи від Банка кредитні кошти, частково здійснював погашення заборгованості і останнє поповнення картки мало місце 13.12.2019 року, що вбачається з виписки Банка (а.с.91 зворот).

Із позовом до суду за захистом порушеного права Банк звернувся 17.08.2021 року, тобто в межах 3/х річного строку, при цьому, предметом спору є стягнення тіла кредиту у розмірі 43 184,39 гривень.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що надані Банком додаткові письмові докази (на підставі ухвали суду), а також інші письмові докази (з ініціативи Банку) не приймаються судом до уваги, оскільки вони подані з пропуском процесуальних строків і не подані докази поважності причин пропуску строку та клопотання про поновлення процесуального строку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування у Банка письмових доказів (виписки по банківському рахунку відкритого на ім`я відповідача за договором б/н від 07.03.2018 року і документа, який підтверджує встановлення на рахунку кредитного ліміту у розмірі 30 000 грн.), якою не встановлені строки в межах яких Банк повинен надати витребувані судом докази (а.с.78,80).

Банк стверджує, що ухвалу суду від 02.12.2021 року про витребування письмових доказів він отримав 03.01.2022 року і 11.01.2022 року, протягом 8 днів, з дня отримання ухвали, надав суду докази (а.с.81,88-102).

Твердження Банка в цій частині не спростовані матеріалами справи.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елемента права на справедливий суд, згідно зі ст. 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 05.08.2020 року у справі № 177/1163/16-ц, провадження № 61-2250св20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ч.1 ЦПК України).

Письмові докази (виписка про рух коштів по картковому рахунку, довідка про наявність рахунку і довідка про встановлення кредитного ліміту, а.с.88-99), витребувані судом першої інстанції, надані Банком суду у встановлені законом строки

З огляду на завдання цивільного судочинства, беручи до уваги, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, витребувані судом першої інстанції і надані Банком письмові докази приймаються та враховуються судом апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції про відмову Банку у позові підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Доводи представника Банка у скарзі щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також, що між Банком та ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, 07.03.2018 року в електронній формі укладений договір про надання кредиту спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, а також, що відповідач, у встановленому законом порядку не спростував розрахунки Банка щодо розміру заборгованості із посиланням на судову практику Верховного Суду - прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову Банка.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, а також не застосував ст. ст. 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", - заочне рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу і скасовує заочне рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 2 270 гривень (а.с.30) і у суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 405 гривень (а.с.208), які документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства "Універсал Банк" - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2022 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства "Універсал Банк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ № 21133352) заборгованість за тілом кредиту станом на 15.03.2021 року у розмірі - 43 184,39 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ № 21133352) судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 2 270 гривень і у суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 405 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: