Справа № 683/2037/22
18 січня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.
за участі секретаря судового засідання Свідерської К.В.,
представника позивача адвоката Віхерко Н.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/2037/22, 2/683/96/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,
В обґрунтування позову вказує, що є особою похилого віку, потребує постійної сторонньої допомоги та її дочка, приїхавши з росії, запропонувала їй «переписати» будинок та земельну ділянку на неї, пообіцявши забезпечити їй догляд та надавати матеріальну допомогу. В грудні 2016 року в нотаріуса вона підписала договір, зміст якого не розуміла, оскільки на день укладення договору їй було 81 рік, вона не має освіти, та помилилась щодо його правової природи, прав і обов`язків сторін договору, вважаючи його договором довічного утримання, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що договір дарування не був би вчинений. Після укладення оспорюваних договорів дарування вона продовжувала проживати у спірному будинку, відповідачка приїздила лише кілька разів, матеріальної допомоги та догляду їй не забезпечила і тоді вона звернулась до свого сина ОСОБА_3 з метою укладення договору довічного утримання або спадкового договору, проте, в нотаріуса дізналась, що зазначений будинок та земельна ділянка подарована нею ОСОБА_2 .
Указувала, що зважаючи на свій вік, стан здоров`я, потребує догляду та сторонньої допомоги, не могла на момент укладення договору правильно сприймати фактичні обставини правочину, що й призвело до укладення договору дарування під впливом помилки, а тому просила позов задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що на момент укладення договору їй було 81 рік, вона не має освіти, оскільки все життя працювала на полі та під час укладення договору в нотаріуса уважала, що укладає договір довічного утримання, зміст договорів вона не читала, бо погано бачить та погано читає.
Відповідача ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно умов зазначених договорів, дарувальник у присутності нотаріуса підтвердила, що договори є безоплатними, та не має права вимагати від обдарованої особи вчинення на її користь будь-яких дій майнового чи немайнового характеру, її волевиявлення відповідає її внутрішній волі, що підтверджується підписом ОСОБА_1 .
Разом з тим, у судовому засіданні позивачка стверджувала, що в силу похилого віку (81 рік на момент укладення оспорюваних договорів), відсутності освіти, стану здоров`я, вона не могла прочитати зміст підписаних нею договорів та не могла правильно сприймати фактичні обставини правочинів, що й призвело до укладення договору дарування під впливом помилки.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що його мати ОСОБА_1 не має освіти, погано читає та в силу свого віку та стану здоров`я не могла прочитати та правильно сприймати фактичні обставини та правову природу підписаних нею договорів. Також підтвердив, що відповідачка ОСОБА_2 обіцяла надавати матері матеріальну допомогу та забезпечувати її догляд, скористалась похилим віком та станом здоров`я останньої, увівши в оману щодо правової природи укладеного договору, уклала з матір`ю договори дарування житлового будинку та земельної ділянки.
Зазначені обставини щодо нездатності позивачки в силу свого віку, стану здоров`я та відсутності освіти сприймати правову природу укладених нею договорів дарування, підтверджуються також її поведінкою в судовому засіданні та паспортними даними.
Згідно з частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі статтею 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним, як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, ЦК розуміє в тому числі і помилку в характері (природі) правочину, прав та обов`язків сторін.
Так, помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб тощо.
У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину.
Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.
Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
За умовами договору дарування житла до обдарованого переходить право власності на житло, дарувальник фактично втрачає право на володіння, користування та розпорядження ним, право на проживання, а в обдарованого не має обов`язку надавати відчужене на його користь житло для проживання дарувальнику.
Відповідно до статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.
У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.
У зв`язку із відчудженням за договором дарування житлового будинку, належного ОСОБА_1 , також було укладено договір дарування земельної ділянки, на якій він розташований.
Установлені судом обставини свідчать про недійсність договорів дарування, оскільки внутрішня воля учасника правочинів не відповідала її зовнішньому прояву, тобто дані правочини не відповідають загальним підставам дійсності правочинів, зокрема частини третьої статті 203 ЦК України, а тому мають бути визнані судом недійсними (частина перша, третя статті 215, частина перша статті 229 ЦК України).
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 82, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , укладений 05 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного управління юстиції Голуб О.Є. реєстраційний номер № 1980.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , російської федерації.
Суддя: