УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЄУН № 2-3413/2004

Провадження № 4-с/337/3/2023

30.01.2023 м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря - Крижко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , боржник, скаржник) в особі представника, на бездіяльність державного виконавця, Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю стягувача ОСОБА_2 (далі стягувач, ОСОБА_2 ) про визнання неправомірною бездіяльність, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023 ОСОБА_1 , в особі представника звернувся до суду із вказаною вище скаргою.

В обґрунтування зазначено наступне.

Скаржник згідно свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 05.04.1999 на праві спільної сумісної власності (на підставі ухвали від 17.04.2006 Хортицького районного м. Запоріжжя спільної часткової), разом з його батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є співвласниками (по 1/3 частки кожний) квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ).

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.06.2021 померли батьки скаржника, які були співвласниками вказаної вище квартири. А отже, відкрилась спадщина (2/3 частки).

Скаржник звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини вказаної раніше квартири. Після цього, дізнався, що згідно з Єдиним реєстром заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 18.11.2004 Восьмою Запорізькою нотаріальною контрою на його квартиру було накладено арешт (постанова від 15.11.2004 серії АА № 759302 про арешт майна боржника, оголошення заборони на її відчуження, яка на теперішній час не є діючою).

При цьому, дана постанова була винесена державним виконавцем Пасічним М.Г., в рамках виконавчого провадження, що знаходилось на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС (на сьогодні назву державного органу змінено Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), на підставі виконавчого листа 2-3413/2004, від 06.09.2004, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, на підставі рішення цього суду по справі № 2-3413/2004. Так, за цим рішенням було стягнуто з боржника на користь стягувача борг за договором позики у розмірі 12375, 00 грн., включаючи судовий збір 123, 75 грн.

Таким чином, скаржник був обізнаний щодо свого боргу, рішення суду повністю виконав сплативши стягувачу заборгованість в повному обсязі.

Зокрема, жодного документу, який би підтверджував факт завершення виконавчого провадження скаржнику в порушення вимог законодавства, так і не надіслано.

Звернувшись, 03.01.2023 до ДВС у Хортицькому районі із заявою щодо скасування арешту з його квартири, отримано відповідь 06.01.2023 про таке.

Цей арешт неможливо скасувати, оскільки закінчився строк зберігання виконавчих проваджень, які потрапили до архіву (строк зберігання останніх становить три роки). А тому у виконавчої служби відсутні будь які матеріали виконавчого провадження, про що свідчить їх внутрішня довідка.

Отже, станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 , позбавлений можливості іншим чином захистити свої права, після отримання відмови у знятті арешту з його майна, просить суд задовольнити скаргу з підстав зазначених вище.

Представником скаржника 30.01.2023 надіслано до суду заяву, в якій скаргу підтримано в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Представник держаної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Своїм процесуальним правом не скористався, щодо вираження своєї правової позиції щодо обставин викладених у скарзі.

Стягувач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності представника органу державної виконавчої служби, стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом було встановлено.

Скаржник відповідно до свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 від 05.04.1999 на праві спільної сумісної власності (на підставі ухвали від 17.04.2006 Хортицького районного м. Запоріжжя спільної часткової), разом з його батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є співвласниками (по 1/3 частки кожний) квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ).

При цьому, 21.03.2016, 08.06.2021 померли батьки скаржника, які були співвласниками вказаної вище квартири. А отже, відкрилась спадщина (2/3 частки).

Звернувшись, 03.01.2023 до ДВС у Хортицькому районі із заявою щодо скасування арешту з його квартири, скаржником було отримано відповідь 06.01.2023 про наступне.

Даний арешт неможливо скасувати, оскільки закінчився строк зберігання виконавчих проваджень, які потрапили до архіву (строк зберігання останніх становить три роки). А тому у виконавчої служби відсутні будь які матеріали виконавчого провадження, про що свідчить їх внутрішня довідка.

15 листопада 2004 року державним виконавцем Хортицького районного ВДВС Пасічним Г.М., було винесено постанову серії АА № 7593020 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3413, виданого 06.09.2004 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

Так, відповідно до даної постанови було накладено арешт, на квартиру, що належить ОСОБА_1 (за адресою: АДРЕСА_1 ), заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить скаржнику.

Надати копії зазначених вище постанов про відкриття, закінчення виконавчих проваджень, немає можливості, оскільки відповідно до розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Таким чином, скаржник позбавлений можливості іншим чином захистити свої права, після отримання відмови у знятті арешту з його майна, був змушений звернутися до суду, щоб захистити своє порушене право власності. А отже, просить суд задовольнити скаргу з підстав вказаних вище.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною четвертою ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, частиною п`ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, власник майна, який протиправно обмежений у здійсненні права власності накладенням арешту на його майно, має право вимагати усунення порушення шляхом зняття арешту з цього майна.

До вказаних правовідносин суд застосовує Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року - в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно положень ст. 50 ч. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги та зняття арешту з майна скаржника накладеного в рамках виконавчого провадження (відповідно до постанови від 15.11.2004, серії АА № 759302), оскільки у матеріалах справи відсутні будь - які докази щодо існування підстав для продовження обтяження на майно позивача, проте накладений арешт не знято, чим порушено право скаржника володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а тому таке право підлягає захисту.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно відповідно до постанови від 15.11.2004 серії АА № 759302 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в рамках виконавчого провадження, порушується право скаржника на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право скаржника підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб.

При задоволенні даної скарги, судом також враховується висновок, який був зазначений у постанові від 13.07.2022 № 2/0301/806/11 Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні після закриття виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Керуючись ст. ст. 447 - 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Визнати бездіяльність Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягає у незнятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладеного постановою від 15.11.2004 серії АА № 759302 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, протиправною та зобов`язати начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт із усього майна ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , квартири за адресою ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня її отримання.

Суддя В.О. Мальований