КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/28942/21

номер провадження №22-ц/824/217/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник скаржника Горєв В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року /суддя Плахотнюк К.Г./

у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа бездіяльність якої оскаржується - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергій Володимирович, стягувач публічне акціонерне товариство «Банк Столиця», на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернув ся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка С.В., заінтересована особа: ПАТ «Банк Столиця». Просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича з незакінчення виконавчого провадження № 29940603 на підставі ч.13 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження "; зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича винести постанову про закінчення виконавчого провадження №29940603 на підставі ч.13 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження"; зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича скасувати всі арешти та забезпечувальні заходи винесені в межах виконавчого провадження № 29940603.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року скаргу залишено без задоволення. /т. 2 а.с. 172-175/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, вимоги скарги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції порушив норму матеріального права - не застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»; не врахував висновки щодо застосування норми права ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах, викладені у постанові (пункт 7.4. та 7.5.) Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі № 922/42/16; та порушив норми процесуального права - ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України. Вказував, що жоден з учасників справи не посилався на неотримання чи не направлення постанови про відновлення виконавчого провадження та не заперечував проти доводів скарги з цих підстав. Фактично у своєму відзиві на скаргу, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнав направлення та отримання постанови про відновлення виконавчого провадження стягувачем, а також непред`явлення ним виконавчого документа у місячний строк відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», як і не вчинення ним дій передбачених п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - закінчення виконавчого провадження у зв`язку з непред`явленням виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону. Також суд першої інстанції не дослідив та не дав жодної оцінки наявним у матеріалах виконавчого провадження доказам того, що оригінал виконавчого документа був повернений стягувачу 30.11.2016 p., що підтверджується супровідним листом відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ від 30.11.2016 р. за № 20-1.133/17, а постанова про відновлення виконавчого провадження була надіслана стягувачу 01.06.2021 р. та надійшла йому, оскільки ще в грудні 2021 р. він підтвердив про обізнаність з нею своїм листом від 28.12.2021 р. № 1/6. Це призвело до того, що суд неправильно застосував п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та безпідставно відмовив у задоволенні скарги, тобто неправильно вирішив справу по суті. Наголошував на тому, що стягувач до суду за дублікатом виконавчого листа більше не звертався, долею виконавчого провадження не цікавився, виконавчий лист у місячний строк з моменту надходження постанови про відновлення виконавчого провадження не пред`явив та й строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще в 2019 році, що встановив Голосіївський районний суд м. Києва в ухвалі від 12.09.2019 р. у справі № 752/17125/19. В сукупності все це свідчить не тільки про те, що державний виконавець порушує п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» тим, що не закінчує виконавче провадження й не скасовує вжиті щодо боржника заходи (зокрема, арешти майна), а й про порушення щодо боржника ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ліквідатор публічного акціонерного товариства «Банк Столиця» Гонтар Г.А. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, просила прийняти рішення на користь публічного акціонерного товариства «Банк Столиця» задля виконання зобов`язань перед Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та намагається стягнути заборгованість з боржника ОСОБА_1

ОСОБА_3 в інтересах відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

Вказувала, що з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2019 у справі №752/254/17, керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу відновлено виконавче провадження постановою від 01.06.2021 ВП № 29940603. Скасовано документ «Постанова про арешт майна боржника» від 29.11.2016, що видав ОСОБА_4 , та скасовано документ «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 15.05.2012. що видав ОСОБА_5 , постановами про скасування процесуального документу від 01.06.2021 ВП 29940603. Отже, державним виконавцем 01.06.2021 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. В подальшому встановлено, що оригінал виконавчого листа Голосіївського районного суду від 18.10.2011 №2-1051/10 було втрачено. Враховуючи наведене, державний виконавець звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою від 11.02.2022 №29940603/20.1/23 про видачу дублікату виконавчого листа № 2-1051/10 виданого 18.10.2011 Голосіївським районним судом м. Києва, інформація про рух справи не надходила. Враховуючи все вищенаведене, та оскільки виникли об`єктивні обставини, що унеможливили пред`явлення виконавчого листа до виконання, у державного виконавця Відділу відсутні правові підстави, для закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 13 ст. 39 Закону та відповідно скасування всіх арештів та забезпечувальних заходів винесених та вжитих в межах виконавчого провадження №29940603.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 21.11.2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України Маєвською Д.В. відкрито виконавче провадження № 29940603 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1051/10 виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Столиця» грошових коштів у сумі 26 632 424,44 грн. (а.с. 168).

30.11.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у межах виконавчого провадження № 29940603 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.п.2,9 ст. 37 ЗУ " Про виконавче провадження" (а.с. 170-171).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.04.2019 року скасовано зазначену вище постанову. Ухвала набрала законної сили 07 грудня 2020 року ( а.с. 172-177).

У зв`язку з чим, 01.06.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 29940603 з примусового виконання виконавчого листа №2-1051/10 виданого 18.10.2011 року Голосіївськиим районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Столиця» грошових коштів у сумі 26 632 424,44 грн.

Крім того, 01.06.2022 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. винесено постанову про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження № 29940603.

Відмовляючи у вимогах скарги, суд першої інстанції вірно керувався нормами п.13 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" про те, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

Частиною другою статті 41 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Звертаючись до суду зі скаргою представник скаржника зазначає, що з моменту винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 29940603 пройшов тривалий час, однак виконавчий документ №2-1051/10 виданий 18.10.2011 року Голосіївським районним судом міста Києва стягувачем до примусового виконання не пред`являвся, що свідчить про протиправну бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження з підстав ч.13 ст.39 ЗУ "Про виконавче провадження", а вжиті у межах цього ж виконавчого провадження заходи примусового виконання рішення у вигляді накладення арешту на майно порушують права скаржника.

Зважаючи на те, що належним доказом підтвердження надсилання стягувачу оригіналу виконавчого листа №2-1051/10 виданого 18.10.2011 року Голосіївським районним судом міста Києва та копії постанови від 01.06.2021 року про відновлення виконавчого провадження №29940603 є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а матеріали скарги та копії матеріалів виконавчого провадження надані суду зазначених доказів не містять, відповідно у суду відсутні підстави вважати, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. порушено вимоги ч.13 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо закінчення виконавчого провадження у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

З огляду на зазначене вище, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог про зобов`язання старшого державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження №29940603 на підставі ч. 13 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження", а відтак і заявлені у скарзі вимоги про зобов`язання старшого державного виконавця скасувати всі арешти та забезпечувальні заходи винесені в межах цього ж виконавчого провадження з цих же підстав не можуть бути задоволені судом.

Доводи апеляційної скарги, щодо пропусків строків виконання рішення суду та те, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнав направлення та отримання постанови про відновлення виконавчого провадження стягувачем, а також непред`явлення ним виконавчого документа у місячний строк відповідно до ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», як і не вчинення ним дій передбачених п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

З урахуванням ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2019 у справі №752/254/17, керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу відновлено виконавче провадження постановою від 01.06.2021 ВП № 29940603.

Скасовано документ «Постанова про арешт майна боржника» від 29.11.2016, що видав ОСОБА_4 , та скасовано документ «Постанова про стягнення виконавчого збору» від 15.05.2012. що видав ОСОБА_5 , постановами про скасування процесуального документу від 01.06.2021 ВП 29940603.

Отже, державним виконавцем 01.06.2021 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

В подальшому встановлено, що оригінал виконавчого листа Голосіївського районного суду від 18.10.2011 №2-1051/10 було втрачено, а державний виконавець звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою від 11.02.2022 №29940603/20.1/23 про видачу дублікату виконавчого листа № 2-1051/10 виданого 18.10.2011 Голосіївським районним судом м. Києва.

Враховуючи все вищенаведене, оскільки виникли об`єктивні обставини, що унеможливили пред`явлення виконавчого листа до виконання, у державного виконавця Відділу відсутні правові підстави, для закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 13 ст. 39 Закону та відповідно скасування всіх арештів та забезпечувальних заходів винесених та вжитих в межах виконавчого провадження №29940603, а скарга є передчасною.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: