Справа № 128/2692/22

РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

секретаря судового засідання Шикун Я.С.,

без участі сторін,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 23.05.1987 року, мала у власності будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , в якому проживала. У цьому ж будинку разом із ОСОБА_2 проживав позивач. На цій же земельній ділянці після знесення старого будинку був збудований новий будинок (1989 р). Право власності на старий будинок припинено рішенням Вінницького районного суду від 10.05.2016 року (справа №128/1428/16-ц). 15 березня 1993 року ОСОБА_2 зробила заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачу. Заповіт посвідчено секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі під №15. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. 24 жовтня 2022 року позивач звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори, розглянувши надані позивачем документи виніс постанову від 24.10.2022 року №1292/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії. У Постанові нотаріус зазначив, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки в силу ст.549 ЦК УРСР вступив у володіння спадщиною, так як продовжував проживати в домоволодінні спадкодавця. Своє рішення про відмову нотаріус мотивував тим, що відповідно до п.п. 4.16 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Дійсно, після закінчення будівництва нового будинку і до дня своєї смерті право власності на нього ОСОБА_2 не зареєструвала. Отже, наразі відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Така ситуація унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. Тим не менше право власності ОСОБА_2 на новий будинок з господарськими будівлями ніким не оспорюється і визнається достовірним, оскільки цей будинок збудований на земельній ділянці під АДРЕСА_1 , яка, відповідно до згаданого вище свідоцтва про право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 від 23.05.1987 року, належала спадкодавиці.

Враховуючи вищевикладене, оформити свої спадкові права на житловий будинок спадкоємець не може, що стало підставою для звернення до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно, яке відповідно до технічного паспорту складається із житлового будинку "Г", погребу "п/Г", житлової прибудови "Г1", ганку з козирком, сараю "Д", убиральні "Е", навісу "Ж", криниці №4, приямку під насос №5, вигрібних ям №6, огорожі №7, воріт з хвірткою №8, огорожі №9, огорожі №10, що розташовані на земельній ділянці під АДРЕСА_3 , яке належало ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Никитюк О.І. подав суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, змін та доповнень не мають, позов просять задоволити. Розгляд справи провести у їх відсутність.

Відповідач Якушинецька сільська рада в особі голови Романюка В.С. надали суду заяву, про розгляд справи у їх відсутність та провести розгляд за наявними матеріалами, при вирішенні судового спору покладаються на розсуд суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку учасників провадження, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом є встановленим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 23.05.1987 року, була власником будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.5).

На цій же земельній ділянці після знесення старого будинку був збудований новий будинок (1989 р), що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 11-15).

Право власності на старий будинок припинено рішенням Вінницького районного суду від 10.05.2016 року, справа №128/1428/16-ц (а.с.10).

15 березня 1993 року ОСОБА_2 зробила заповіт, яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі під №15 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.11.2012 року, повторно виданим відділом РАЦС Вінницького районного управління юстиції, актовий запис №32 (а.с.7).

Довідкою № 33/2/02-06 від 24.10.2022 року підтверджено факт того, що померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , також разом проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.8).

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори, розглянувши надані ОСОБА_1 документи виніс постанову від 24.10.2022 року №1292/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії.

У Постанові нотаріус зазначив, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки в силу ст.549 ЦК УРСР вступив у володіння спадщиною, так як продовжував проживати в домоволодінні спадкодавця. Даний факт підтверджується довідкою Якушинецької сільської ради №3312/02-06 від 24.10.2022 року. Своє рішення про відмову нотаріус мотивував тим, що відповідно до п.п. 4.16 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.9).

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частинами 1-3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За приписами ст.561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таке ж положення закріплено і у ст. 1298 ЦК України.

Отже, законом не передбачено граничного строку для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 392 Цивільного Кодексу України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1266, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2,11,12,13,206,247,263,264,265,355 ЦПК України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - право власності в порядку спадкування, за заповітом від 15.03.1993 року зареєстрованого в реєстрі за № 120, на будинок із господарськими та побутовими будівлями, а саме: житловий будинок "Г", погреб "п/Г", житлова прибудова "Г1", ганок з козирком, сарай "Д", убиральня "Е", навіс "Ж", криниця №4, приямок під насос №5, вигрібні ями №6, огорожа №7, ворота з хвірткою №8, огорожа №9, огорожа №10, що належали ОСОБА_2 , розташованими на земельній ділянці під АДРЕСА_1 , та зображеними у "Технічному паспорті", виготовленому КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 26.02.2016 року, інвентаризаційна справа №838, реєстровий №315.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.02.2023 року.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, адреса: с. Якушинці, вул. Новоселів,1, Вінницької області.

Суддя І.А. Ганкіна