Номер провадження: 22-ц/813/2625/23
Справа № 504/1773/19
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позову зазначила, що на примусовому виконанні в Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 53104413 з виконання виконавчого листа №504/4131/14-ц, виданого 19.09.2016 року Комінтернівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу заробітку щомісячно, починаючи з 03.12.2014 року до повноліття старшої дитини доньки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) на утримання молодшої дитини - доньки ОСОБА_5 щомісячно до настання повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. Вказаний виконавчий лист було видано на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2015 року по справі № 504/4131/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа - орган опіки та піклування Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах № 18410/14 від 10.04.2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментах за період з 03.12.2014 року 01.04.2019 року у сумі 72171,53 грн., яка, на її думку, виникла у зв`язку з обставинами, які фактично унеможливлювали виконання нею обов`язку зі сплати аліментів та які мають істотне значення. Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народила сина ОСОБА_7 , згідно довідки Первомайського міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 25 від 23.01.2019 року малолітній ОСОБА_7 потребує домашнього догляду як такий, що часто та тривало хворіє простудними захворюваннями. При цьому, з 09.06.2015 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Первомайському міськрайонному центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Але у зв`язку з вагітністю з 11.11.2015 року їй було припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з призначенням допомоги по вагітності та пологах, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З грудня 2015 року вона фактично не отримувала будь-яких доходів за рахунок яких вона могла б сплачувати аліменти на утримання дітей. При цьому, у зв`язку зі своєю вагітністю, пологами та здійсненням догляду за сином ОСОБА_7 до досягнення ним трьох років, а потім у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді, згідно медичних показань, не могла ані працевлаштуватись, ані стати на облік до Центру зайнятості як безробітна. Тому позивач просить звільнити її частково від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуваних на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2015 року по справі № 504/4131/14-ц, яка виникла за період з 01 грудня 2015 року по 01 квітня 2019 року у сумі 60602 грн. 15 коп. залишивши суму заборгованості у розмірі 11569 грн. 38 коп.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому вказав, що позивачкою не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів погіршення матеріального стану та підстав для часткового звільнення від сплати аліментів. Крім того, він сам знаходиться в скрутному матеріальному становищі та один утримує дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися жити разом з ним та його батьками і знаходяться на його утриманні. Через невиконання своїх батьківських обов`язків позивачку було позбавлено батьківських прав. Позивачка ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з гр. ОСОБА_8 , який є рідним батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 і повинен утримувати власного сина. ОСОБА_8 1990 року народження є працездатною особою та не має інвалідності. Крім того, до народження сина ОСОБА_9 в 2016 році, позивачка не сплатила жодної копійки аліментів на утримання доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Довідка про потребу домашнього догляду дитини позивача видана лише 23.01.2019р. строком до 2020р., що викликає сумнів, крім того дитина почала хворіти з січня 2019 року, а заборгованість зі сплати аліментів виникла ще з 2014 року, тобто задовго до видачі цієї довідки. Також дитина не є інвалідом та на диспансерному обліку у лікаря не перебуває. Позивач навіть отримуючи дохід (допомогу по безробіттю), жодної копійки аліментів на утримання дітей не сплатила. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, які були надані позивачкою разом з позовом вбачається, що позивачка отримала дохід в 2015 році (заробітну плату) в розмірі 8 867,49 грн. та 7 189,21 грн. працюючи в ТОВ «ФОЗЗІ- ФУД»; 8 308,00 грн. (дивіденди) ПАТ «Рітейл Еквіті Фонд», 7 631, 13 коп. - допомогу по безробіттю в Первомайському МРЦЗ. Жодної копійки аліментів з отриманих доходів за 2015 рік позивачка не сплатила. Хоча дитину від іншого шлюбу вона народила в 2016 році. Таким чином, вважає, що позивач самоусунулася від утримання дітей, а той факт, що вона створила нову сім`ю та народила іншу дитину не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами було відмовлено.

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Лисенко Л.О. про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду 18.01.2022 року засобами поштового зв`язку "Укрпошта" ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої остання просила рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, судом під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що судом першої інстанції фактично було проігноровано ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_7 . Щодо вказаної обставини суд обмежився лише фразою про те, що і до народження сина вона не сплачувала аліменти на утримання доньок.

Проте, у даному випадку це абсолютно не стосується справи, що розглядається, оскільки позивачка не просила зменшувати їй заборгованість по аліментах за той час, який виник до народження сина і не заперечує свого обов`язку з їх сплати.

З грудня 2015 року позивачка фактично не отримувала будь-яких доходів за рахунок яких вона могла б сплачувати аліменти за заочним рішенням Комінтернівського районного суду від 11.03.2015 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №40295 від 24.04.2019 року.

Виходячи із зазначеного, висновки суду першої інстанції про те, що позивачкою не було доведено існування істотних обставин, які об`єктивно перешкоджали їй виконувати свої обов`язки по утриманню дітей, суперечать дослідженим у суді доказам, не відповідають обставинам справи та грунтуються на припущеннях.

Відповідач та третя особа не скористались правом подати відзив або пояснення на апеляційну скаргу.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 було залишено без руху. Повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

На виконання ухвали суду 15.04.2022 року ОСОБА_1 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вказаній цивільній справі.

Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 02 лютого 2023 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ).

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.03.2015р. у справі №504/4131/14-ц, ОСОБА_12 позбавлено батьківських прав по відношенню до дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третьої частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 03.12.2014 року до повноліття старшої дитини - доньки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, а потім у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходу (заробітку) на утримання молодшої дитини - доньки ОСОБА_5 , щомісячно, до настання повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах № 18410/14 від 10.04.2019 року виданої старшим державним виконавцем Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментах за період з 03.12.2014 року 01.04.2019 року у сумі 72171.53 грн.

17.07.2015р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 , внаслідок чого набула прізвища чоловіка « ОСОБА_13 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 ).

Від вказаного шлюбу, позивач має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Позивачем надано копію довідки Первомайського міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 25 від 23.01.2019 року, згідно якої малолітній ОСОБА_7 потребує домашнього догляду як такий, що часто та тривало хворіє простудними захворюваннями. Вказана довідка видана строком до 23.01.2020 року.

З системного аналізу довідок-характеристик ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що діти забезпечені усім необхідним батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_16 з дідусем ОСОБА_17 , батько дітей бере активну участь в їх виховані, приймає участь в освітніх заходах, несе витрати по забезпеченню дітей всіх необхідним, мати (позивач) участі у вихованні доньок не бере взагалі.

Крім того, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 01.01.2015р. по 01.01.2021р. перенесли захворювання, що підтверджено довідкою КП «Первомайський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Первомайської міської ради №273 від 03.03.2021р.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_18 не надано суду жодних доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у неї таких істотних обставин, які є підставою звільнити її від сплати заборгованості по аліментам.

Судом першої інстанції враховано, що і до народження сина ОСОБА_9 в 2016 році, позивач не сплачувала аліментів на утримання доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , довідка про потребу домашнього догляду дитини позивача видана лише 23.01.2019р. строком до 2020р., що викликає об`єктивні сумніви у стороннього спостерігача крім того дитина почала хворіти з січня 2019 року, а заборгованість зі сплати аліментів виникла ще з 2014 року, тобто задовго до видачі цієї довідки, дитина не є інвалідом та на диспансерному обліку у лікаря не перебуває.

Позивачка не надала суду жодних доказів своєї тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, а відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду із позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2019 року у сумі 60602 грн. 15 коп, позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач народила сина ОСОБА_7 , згідно довідки Первомайського міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 25 від 23.01.2019 року малолітній ОСОБА_7 потребує домашнього догляду як такий, що часто та тривало хворіє простудними захворюваннями. При цьому, з 09.06.2015 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Первомайському міськрайонному центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Але у зв`язку з вагітністю з 11.11.2015 року їй було припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з призначенням допомоги по вагітності та пологах, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З грудня 2015 року вона фактично не отримувала будь-яких доходів за рахунок яких вона могла б сплачувати аліменти на утримання дітей.

Суд першої інстанції встановив відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та зазначив про недоведеність її позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження її неможливості, не з її вини, виконувати обов`язок з утримання дітей.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментах № 18410/14 від 10.04.2019 року виданої старшим державним виконавцем Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області за ОСОБА_1 рахується заборгованість по аліментах за період з 03.12.2014 року 01.04.2019 року у сумі 72171.53 грн.

Колегія суддів вважає, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 у позовній заяві, як на підставу для ухвалення судового рішення про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів, не можуть бути підставою для задоволення зазначених позовних вимог.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, що і до народження сина ОСОБА_9 в 2016 році, позивач не сплачувала аліментів на утримання доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , довідка про потребу домашнього догляду дитини позивача видана лише 23.01.2019р. строком до 2020р., що викликає об`єктивні сумніви у стороннього спостерігача крім того дитина почала хворіти з січня 2019 року, а заборгованість зі сплати аліментів виникла ще з 2014 року, тобто задовго до видачі цієї довідки, дитина не є інвалідом та на диспансерному обліку у лікаря не перебуває.

Позивачка не надала суду жодних доказів своєї тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, а відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Діючи у спірних правовідносинах та здійснюючи право на захист своїх цивільних, в тому числі, сімейних, прав на власний ризик і розсуд, позивачка не обґрунтувала і не довела належним чином наявності підстав для звільнення її від сплати заборгованості за аліментами. Власне, обставини справи свідчать наразі про неналежне виконання позивачкою рішення суду про стягнення з неї виплат на утримання дітей, а позов, що розглядається, з огляду на його підстави є по суті спробою недопустимої ревізії ухваленого рішення суду про стягнення аліментів, яке ще не виконувалося належним чином.

Позивач повністю залишає поза увагою законні права та інтереси своїх дітей, утримання яких є її обов`язком і з огляду на фактичні обставини справи таке утримання не здійснювалося належним чином, а обов`язок зі сплати аліментів лишився лише щодо однієї дитини і сума, яка стягується з матері дитини, за жодних обставин на даний час не може вважатися надмірною.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не беруться до уваги, оскільки висновків суду не спростовують, зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе