Номер провадження: 22-ц/813/1498/23
Справа № 509/6041/18
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Козирського Є.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам», Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, визнання недійсним Протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним Акту про реалізацію предмета іпотеки, -

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи»), ОСОБА_2 , Державного підприємства «Сетам» (далі ДП «Сетам»), Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0, 1203 га, кадастровий номер: :02:003:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити її відчуження, посилаючись на те, що невжиття таких заходів можливе подальше відчуження земельної ділянки (купівля-продаж, міна, дарування та ін) або встановлення обмежень (передання в іншу іпотеку) фізичною особою, яка придбала земельну ділянку з незаконно проведених публічних торгів, що унеможливить виконання рішення суду у разі його задоволення.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1203 га, кадастровий номер: :02:003:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у забезпеченні позову,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем не надано до суду доказів для застосування заходів забезпечення позову та враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсним акту протоколу, що є спором немайнового характеру, тому не може бути застосовані заходи забезпечення позову, а саме майнового характеру у вигляді накладення арешту.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 25 січня 2023 року були сповіщені, у тому числі і у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 45-58 т. 3 ).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених вимог забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Овідіопольського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1203 га, кадастровий номер: :02:003:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що 18 січня 2008 року між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» укладено кредитний договір № 05-03-16/3. На забезпечення вказаного кредитного договору, 18 січня 2008 року між сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого визначено земельну ділянку площею 0,1203 га, кадастровий номер: :02:003:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право вимоги за вказаними договорами 17 грудня 2012 року перейшло від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором відступлення прав вимоги.

03 травня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис (реєстр. № 10067) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла по Кредитному договору № 05-03-16/3 від 18 січня 2008 року.

Про наявність договору відступлення права вимоги ОСОБА_1 дізнався в червні 2017 року під час виконання провадження із змісту виконавчого напису. Жодна із сторін не повідомила ОСОБА_1 про відступлення права вимоги та не надала підтверджуючих документів.

Відповідно виконавчого напису договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 05-03-16/3 від 18 січня 2008 року був укладений 17 грудня 2012 року, а виконавчий напис вчинено 03 травня 2016 року тобто за межами трирічного строку

Крім того, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 значно меншу суму ніж вказано у виконавчому написі від 03 травня 2016 року.

Наявність судового спору за кредитним договором № 05-03-16/3 спростовує висновки щодо безспірності заборгованості.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вважає що є підстави вважати, що протиправні дії спрямовані на позбавлення його права власності на земельну ділянку будуть продовжені.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки, між сторонами по справі виник спір щодо заборгованості по кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, суд на законних підставах задовольнив заяву про забезпечення позову, наклавши арешт на земельну ділянку.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, при цьому застосувавши зустрічне забезпечення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що позивачем не надано до суду доказів для застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вимоги забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства, а суд, оцінивши докази у їх сукупності, зважаючи на обставини, які передували зверненню позивача до суду за захистом своїх прав та доведеність дійсного виникнення спору між сторонами, на законних підставах задовольнив заяву, чим забезпечив позов ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

УхвалуОвідіопольського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра