Справа № 454/3800/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника за договором адвоката Матвійчук Галини Михайлівни до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу , визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності , ,,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року позивач - ОСОБА_3 , звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне:

Орієнтовно в 2002 році він познайомився з відповідачкою по справі, згодом їх дружні відносини переросли у взаємні симпатії та вони почали зустрічатися, а з 2003 року вирішили жити разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Шлюбу сторони не реєстрували, оскільки не вважали, що державна реєстрація шлюбу вплине на їх взаємовідносини, що запис в документах є формальністю, яка не може змінити їх ставлення один до одного, позаяк їх взаємовідносини були стійкими та дуже добрими, будувалися на взаємній довірі, почуттях любові та взаємоповаги. А крім того існувала інша формальна підстава - перебування Позивача в іншому зареєстрованому шлюбі, про що відповідачці було відомо, однак це влаштовувало сторони.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22.12.2006р. у справі № 454/1509/06 було розірвано шлюб між ОСОБА_3 , та його дружиною ОСОБА_4 , на підставі якого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області 11 Липня 2008р. складено відповідний актовий запис № 125. Однак навіть після офіційного розірвання шлюбу відповідачем, сторони між собою шлюбу не реєстрували, та продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах.

З 2005 до 2007 року Позивач та Відповідачка проживали і працювали разом в Росії, де перебували на заробітках, а з 2007 року до часу припинення спільного проживання з ініціативи відповідачки в жовтні 2020 року - в м. Сокаль за адресою проживання відповідачки по АДРЕСА_1 в квартирі що належить на праві власності її матері.

Так з 2003 року і до жовтня 2020 року позивач та відповідачка проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували майно, разом працювали, надавали один одному матеріальну та моральну підтримку, піклувалися один про одного в разі хвороби. Крім цього, сторони разом проводили вільний від роботи час, разом відпочивали, проводили разом дозвілля, святкували родинні свята та відвідували родичів, спільних знайомих та друзів. У вказаний період сторони двічі перебували на відпочинку в матері позивача в державі Ізраїль, яка повністю оплачувала вартість їхнього відпочинку. Родичі як зі сторони позивача так і зі сторони відповідачки схвалювали їх відносини, надавали їм матеріальну підтримку, надсилали грошові кошти для придбання спільного майна, спільного проживання та ведення спільного господарства, проведення ремонтів у житлі в якому вони проживали та яке набували для спільного проживання з тим щоб покращити їх побут.

За час перебування у фактичному шлюбі сторонами придбано наступне майно: - 21 жовтня 2015 року сторонами за спільні кошти була придбана однокімнатна квартира у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м.кв., яка була зареєстрована за відповідачкою. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1169518. В даній квартирі за спільні кошти було проведено капітальний ремонт, оскільки квартиру придбано без ремонту від забудовника; - 17 серпня 2018 року сторонами за ціною 10800,00 доларів США придбано транспортний засіб Volkswagen PassatB7 2011р.в. д. н. з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 даний транспортний засіб також зареєстровано за відповідачкою; - 14 лютого 2020 року сторонами за спільні кошти придбано однокімнатну квартиру (1/2 будинку) у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5м.кв. дана квартира також була зареєстрована на відповідачку. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 35492586.

Джерелом для існування сім`ї ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , та придбання спільного майна були кошті, які подружжя заощадило та кошти, які батьки сторін відправляли їм з-за кордону, як мати Позивача так і мати Відповідачки. За час спільного проживання сторін Позивач виїжджав на заробітки за межі України, займався вантажними перевезеннями в Голландію, Польщу та Німеччину, в той час як Відповідачка залишалася в Україні та підробляла, займаючись випічкою на замовлення, та домашнім побутом. В 2012 році ОСОБА_3 , під час здійснення будівельних робіт по будівництву басейну в школі-інтернат в м. Сокаль через надмірне фізичне навантаження пошкодив колінний суглоб і як наслідок йому було встановлено ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню. В зв`язку із обмеженням працездатності позивач перестав їздити на роботу за кордон, а основними коштами для існування сім`ї, були раніше заощадженні кошти та кошти їх батьків.

Так матір`ю позивача ОСОБА_5 , яка перебуває на заробітках в державі Ізраїль з лютого 2006 року по час звернення позивача з позовом до суду, було надіслано сторонам більше 40000,00 (Сорок тисяч) доларів США. Кошти надсилалися як на ім`я позивача так і на ім`я відповідачки. З цього приводу між сторонами жодних непорозумінь не виникало, оскільки рішення щодо розпорядження коштами (побутові потреби, придбання майна і т. ін.) вони приймали разом, кошти накопичувалися сім`єю, а згодом використовувалися на різні потреби в т. ч. і для придбання спільного майна.

Отже, оскільки вищезазначене майно було придбано за час його проживання з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу за спільні кошти, позивач вважає, що це майно є їх спільною сумісною власністю.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 , просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , з 2003 р. до жовтня 2020р. Визнати спільною сумісною власністю майно набуте ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2003 р. до жовтня 2020р. - однокімнатну квартира у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м.кв.;транспортний засіб VolkswagenPassat B7 2011р.в. д.н.з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 ; однокімнатну квартиру у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5м.кв. Крім того просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину вищезазначеного майна.

25 січня 2021 року Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву у якому категорично заперечила проти факту її спільного проживання з позивачем та просить суд відмовити Позивачу у задоволенні даного позову, обґрунтовуючи його тим, що:

Сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є знайомими, проживають у невеликому населеному пункті Сокаль, але жодних доказів ведення ними спільного господарства немає. Знайомство використовувалось для передачі коштів позивачу, із-за його негативної характеристики. Кошти матері позивача для сім`ї ОСОБА_8 та безпосередньо відповідачки, не використовувались. Тому, що у сім`ї відповідачки було достатнє самостійне фінансове забезпечення.

Вона дійсно була знайомою з ОСОБА_3 , були разом на заробітках в Росії, проте в них були окремі кошти, які вони витрачали кожен на свої потреби.

Жодних розмов про розлучення позивача з попередньою дружиною та реєстрації шлюбу з нею відповідачка не вела, тому що на протязі знайомства позивач постійно вчиняв скандали, зловживав спиртними напоями, після почав вживати наркотичні засоби. Перебуваючи в Росії у 2005 році, позивач практично ніде не працював, мав дрібнізаробітки зловживав спиртними напоями, жив у знайомого ОСОБА_9 . В 2006 році отримавши від мами 100 $, як позивач наголошував, купив квиток і повернувся в Україну. Відповідачка залишилась працювати в Росії.

Зловживання алкоголем, розгульний спосіб життя продовжувались позивачем і в Україні на кошти його матері, які вона передавала різними шляхами із-за кордону. Кошти його матері були витрачені ОСОБА_3 на п`янки, перебування в медичних закладах після зловживання спиртними напоями, його харчування, фінансування його сина від першого шлюбу. Жодних коштів його матері на власні потреби відповідачка не використовувала, тому, що сама стабільно заробляла і отримувала кошти із-за кордону від своєї матері ОСОБА_10 , яка вже близько 20 років перебуває на роботі в Італії.

Отримання коштів відповідачкою від матері позивача пояснюється тим, що мати йому не довіряла і просила її передавати кошти синові. Позивач постійно знав скільки коштів передавала його мати відповідачці і забирав їх у неї повністю. Позивач протягом вказаного періоду проживав у себе вдома: АДРЕСА_4 , до відповідачки приходив рідко. У 2010 році з його слів, він кодувався від алкоголю в місті Києві, лежав в реанімаціях у різних лікарнях, інфекційній лікарні, в неврологічних відділеннях.

В 2013 році в Чернівцях позивачу зробили операцію на заміну кульшового суглобу. Зі слів позивача, операція коштувала 7000 Є, які його мати позичила у мами відповідачки і через неї після, поступово віддавала. Крім того кошти позивачем і його матір`ю позичалися неодноразово на інші потреби позивача. Кошти з Італії матері відповідачки ОСОБА_2 , зберігалися у відповідачки, тому, що збирались на придбання квартири для відповідачки.

Квартира в АДРЕСА_2 придбана безпосередньо тільки за кошти відповідачки та її матері, яка вже 15 років перебувала на роботі в Італії.У позивача на той час і по сьогоднішній день ніколи не вистачало коштів на своє утримання, лікування, «п`янки-гулянки», наркотики, утримання сина від першого шлюбу.

Автомобіль VolkswagenPassat B7 д.н.з. НОМЕР_1 в 2018 році придбаний на кошти відповідачки та її матері і відповідно був зареєстрований на ОСОБА_2 . Відповідачка має права на водіння транспортними засобами.

Квартира в АДРЕСА_3 (26,5м.кв.) придбана 14.02.2020 року безпосередньо на кошти матері відповідачки, де в даний час проживає брат відповідачки ОСОБА_11 . Жодних фактів, доказів які б підтвердили ознаки статті 3, статті 21, статті 74 СК України щодо взаємин позивача ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_2

немає. Постає питання, якщо кошти матері позивача ОСОБА_5 такий тривалий термін надходили в Україну, на ім`я ОСОБА_2 , то чому жодне майно (квартира, автомобіль) не оформлені на позивача та його матір і таке питання ними ніколи не ставилось.

Крім того, одного лише встановлення факту проживання недостатньо для того, щоб визнати майно подружжя таким, що є спільною сумісною власністю та має ділитися порівну (Постанова КЦС ВС від 24.01.2020 року у справі № 546/912/16-ц.). Фактів внесення коштів безпосередньо на придбання квартир та автомобіля відповідачки позивачем не наведено. Сам лише факт отримання переводів від матері позивача не може бути доказом участі в придбанні майна, а покази свідків не можуть стверджувати обставини участі коштами у придбанні майна відповідачки.

На спростування відзиву на позовну заяву представником відповідача адвокатом Матвійчук Г. М., в березні 2003 року було подано відповідь на відзив в якому вони зазначають наступне:

Дана позиція відповідачки та її представника не заслуговує на увагу, оскільки це не відповідає дійсності, та спростовується доданими до позову належними та допустимими доказами та навпаки підтверджують зазначені в позові мотиви та обставини, а саме: Факт проживання позивача та відповідачки однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтверджують наступні докази

Факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат підтверджується наступним:

Сторони більше як шістнадцять років спільно проживали однією Сім`єю в квартирі що належить на праві власності матері відповідачки за адресою проживання АДРЕСА_1 , за вказаною адресою організували спільний побут, вели спільне господарство, готували їжу, підтримували відносини як чоловік та жінка, утримували собак (Англійський кокер спанієль Діна, Макао), зустрічали спільних знайомих та родичів, ремонтували житло, придбавали побутову техніку, одяг та необхідні речі як для повсякденних потреб так і для проведення дозвілля (рибальське приладдя і т. ін.), святкували свята, обмінювалися подарунками. Одяг позивача та його особисті речі залишилися у вказаний и квартирі і після припинення відносин.

Позивач ні окремо від відповідачки, ні разом із нею не міг проживати за місцем своєї реєстрації за адресою в АДРЕСА_4 аб, оскільки дана квартира знаходиться в нежитловому стані (квартиру підготовлено до проведення капітального ремонту), що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов.

Сторони користувалися квартирою матері відповідачки як постійним житлом, спільно несли витрати по її утриманню, проводили в квартирі поточний ремонт та сплачували комунальні платежі за користування нею, сторони піклувалися один про одного у них були взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, їх об`єднував спільний побут та спільний бюджет, який складався з щоденних витрат на продукти харчування та побутові потреби, коштів на оплату комунальних послуг, коштів для проведення спільного дозвілля та коштів , які сторони відкладали на придбання власного житла. Як зазначено у позові основним джерелом формування сторонами спільного бюджету були кошти, які надсилали батьки, а також заробіток сторін. Лише мати позивача надіслала на ім`я відповідачки 25 450 доларів США та 4000тис. ЄВРО, (це лише сума підтверджена квитанціями,що збереглися)а, крім того кошти надсилалися і на ім`я позивача. В основному організацією дрібного побуту як жінка займалася

відповідачка, яка переважно не працювала та залишалася вдома, вона вільно розпоряджалася спільними коштами, оскільки як позивач, так і його мати повністю довіряли їй в силу тривалого часу спільного проживання та характеру відносин між ними, які були характерними для сімейних, жодних сумнівів в тому, що кошти сторін могли бути використані не на потреби сім`ї, у мого довірителя не було. Рішення про придбання нерухомого майна (спірних квартир), транспорту, проведення капітальних ремонтів приймали спільно. Разом вибирали нерухомість та після придбання приводили й у житловий стан.

Позивач та його фактична дружина ОСОБА_2 спільно проводили вільний від роботи час, регулярно організовували спільний відпочинок та різного роду дозвілля, пікніки, риболовлі, спільно проводили час з друзями, неодноразово перебували на відпочинку в матері позивача в Ізраїлі, на Мертвому морі, святкували, національні, сімейні, та релігійні свята, відвідували родичів позивача (баби) в м. Соснвіка, відповідачка підтримувала дружні відносини з сином позивача від першого шлюбу, про що свідчать сімейні фото світлини на яких відображені не лише спільне проживання та ведення побуту, а й проведення дозвілля, відпочинку.

Щодо спільного майна представник позивача зазначила наступне: - сторони не мали власного житла та постійно проживали в квартирі матері відповідачки, яка планувала повернутися в Україну для постійного проживання, та не мала наміру жити разом із молодою сім`єю, а відтак вони накопичували, кошти на придбання власного житла за які згодом спільно придбали дві квартири, які є предметом спору, а крім того, вони спільною працею і коштами проводили ремонтні роботи у придбаних квартирах, облаштовували їх меблями та побутовою технікою на власний смак для подальшого спільного проживання та користування, що є беззаперечним доказом наявності між сторонами відносин притаманних подружжю. Ряд ремонтних робіт позивач виконував особисто, що також може буде підтверджено, показами спільних знайомих, та друзів яким відомо це , в суді, в якості свідків про дані обставини вони були допитані .

Позивач не має алкогольної чи наркотичної залежності, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичних засобів, ніколи не проходив спеціалізованого лікування (кодування) з цього приводу, за медичною допомогою до лікарів на нарколога не звертався. Покликання відповідачки на те що зі довірителя її стало відомо, що позивач перебував на лікуванні (кодуванні) від алкогольної залежності в 2010 році, не відповідає дійсності, оскільки він неодноразово перебував в м. Києві у гостях у свого батька, який там проживає. ОСОБА_3 постійно керує транспортними засобами, здійснював неодноразово поїздки за межі України та жодного разу на нього не було складено протоколу про порушення ПДР в тому числі за керування транспортним засобом в нетверезому стані чи стані наркотичного сп`яніння.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного:

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Верховний Суд України, ухвалюючи постанову від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України,слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли між чоловіком і жінкою склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставістатті 74 СК України,суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст.66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідженню та встановленню судом в ході даного судового розгляду підлягали обставини на які позивач покликається як на підставу позову, а саме: встановлення факту проживання позивача із відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу; встановлення факту набуття сторонами майна у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підставність визнання вказаного майна спільним майном та його поділ.

Вказана справа перебувала в провадженні суду протягом трьох років, в ній було проведено понад п`ятдесят судових засідань, допитано свідків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, досліджено значну кількість письмовий доказів, та фото світлин поданих сторонами, з яких суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та придбання ними спільного сумісного майна, з огляду на наступне:

Досліджені судом в ході розгляду справи докази та встановлені судом обставини підтверджують наявність між сторонами стійких сімейних стосунків впродовж багатьох років та, на думку суду, є підставою для задоволення позову, оскільки жоден із наведених доказів не спростовано відповідачкою та поясненнями допитаних свідків відповідачки.

Зокрема, жоден із свідків відповідачки не заперечив тієї обставини, що йому відома особа позивача в зв`язку із його відносинами з відповідачкою ОСОБА_12 , та надавали пояснення що, не стосуються предмету доказування, а саме: факту та періоду спільного проживання як подружжя, ведення спільного господарства, накопичення коштів та придбання спільного майна і т. ін. В даному разі всі пояснення зводилися до того, що мати відповідачки тривалий час перебуває на заробітках за кордоном та надавала кошти відповідачці для придбання майна та проживання, що позивач не заперечував, зазначаючи що спільне майно придбане в тому числі й за кошти ОСОБА_2 ,

Свідок ОСОБА_13 , пояснила , що позивач є її онуком, підтримує з ним та до жовтня 2020 року підтримувала з відповідачкою тісні стосунки, їй особисто відомо, що її онук ОСОБА_14 біля 17 років проживав разом із ОСОБА_15 , яку вона знала як онучку ( дружину онука), жили добре, як сім`я у ОСОБА_15 в 4-кімнатній квартирі по АДРЕСА_5 , на п`ятому поверсі, в 61 будинку. Квартира після ремонту переобладнана в трикімнатну, разом часто приходили до неї в гості, разом працювали в АДРЕСА_6 в кондитерському цеху та в м. Сокалі випікали булочки, розвозили по школах, в 2017, в 2018 роках були в матері ОСОБА_16 в Ізраїлі . Ліда висилала гроші ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на їх спільні потреби , а також їй та ОСОБА_17 ( онукові) окремо. Через допомогу дочки ОСОБА_15 влаштувалася до її знайомих на роботу в Бельгії, куди їздила 4 рази на рік на прибирання. В минулому році забрала у Віті ключі, виставила його з квартири, залишила у своїй квартирі всі його особисті речі, документи, одяг.

Свідок ОСОБА_18 , пояснила що з жовтня 2020 року не спілкується ОСОБА_15 , до цього часу відносини були хорошими, що з ОСОБА_15 , що з ОСОБА_14 . Познайомилася з ними через маму ОСОБА_14 , яка є сестрою її однокласниці, ОСОБА_15 маму знала візуально. Між ними були хороші сімейні стосунки, вона навіть по-доброму заздрила їх відносинам, вони все робили разом , жили як сім`я в квартирі ОСОБА_15 , робили ремонти, коли заходила до них в квартиру ОСОБА_14 був в домашньому одязі, в квартирі знаходився його одяг, взуття.

Свідок ОСОБА_19 пояснила , що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знає як сім`ю, ОСОБА_14 син її товаришки, постійно проживав з ОСОБА_15 разом, напевно до весни, їздили разом в Росію на роботу, двічі в Ізраїль до матері ОСОБА_14 . Ліда допомагала.

Свідок ОСОБА_20 , пояснив, що знає ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , орієнтовно 8-10 років , а також в зв`язку із тим, шо він робив ремонт в квартирі АДРЕСА_7 . ОСОБА_14 оплачував за роботу, робив дизайн, привозив матеріали. В квартирі АДРЕСА_8 проживали ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , коли він приходив він ( позивач) був у квартирі, в домашньому одязі, коли мав час робив каву чи чай. Поводив себе як чоловік ОСОБА_15 . Він ніколи не думав що між ними щось може статися, все робили разом, гуляли з собаками.

Допитанана як свідок мати відповідачки ОСОБА_21 , підтвердила факт її перебування тривалий час на заробітках в Італії та надання коштів відповідачці, проте, обмежившись усними поясненнями не змогла надати належних та допустимих доказів, що підтверджують період їх надсилання відповідачці та суму, хоча вказаного факту не заперечував і позивач, зазначаючи що такі кошти в т. ч. були джерелом спільного бюджету їх сім`ї.

Крім того судом було досліджено Фотосвітлини спільного проживання та проведення дозвілля ( т.2 а. с. 9-31); Копії документів про переказ грошових коштів із держави Ізраїль ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з нотаріально засвідченим перекладом) ( т.т. 3 т.4 ).

Зокрема судом встановлено, що матір`ю позивача ОСОБА_5 , яка перебуває на заробітках в державі Ізраїль з лютого 2006 року по час звернення позивача з позовом до суду, було надіслано сторонам більше 40000,00 (Сорок тисяч) доларів США. Кошти надсилалися як на ім`я позивача так і на ім`я відповідачки. З цього приводу між сторонами жодних непорозумінь не виникало, оскільки рішення щодо розпорядження коштами (побутові потреби, придбання майна і т. ін.) вони приймали разом, кошти накопичувалися сім`єю, а згодом використовувалися на різні потреби в т. ч. і для придбання спільного майна.

Отже, оскільки вищезазначене майно було придбано за час проживання позивача з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу за спільні кошти, суд вважає, що це майно є їх спільною сумісною власністю.

Судом в судовому засіданні встановлено факт проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Суд також визнає їх членами сім`ї , оскільки наявний факт їх спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

Зокрема, встановити факт проживання однією сім"єю ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2003 року до жовтня 2020 року.

Також визнати спільною сумісною власністю майно набуте ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за час проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року до жовтня 2020 року :

однокімнатну квартира у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м. кв. ;

транспортний засіб Volkswagen Passat В7 2011р.в. д.н.з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 ;

однокімнатну квартиру у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5 м.кв.

Визнати за ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на :

1/2 частину однокімнатної квартири у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м. кв. ;

1/2 частинутранспортного засобу Volkswagen Passat В7 2011р.в. д.н.з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 ;

1/2 частину однокімнатної квартири у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5 м.кв.

Крім того слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_22 понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 1261 грн. 20 коп.

Повний текст рішення виготовлений 05.01.2024 року.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Встановити факт проживання однією сім"єю ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2003 року до жовтня 2020 року.

Визнати спільною сумісною власністю майно набуте ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,за час проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2004 року до жовтня 2020 року :

однокімнатну квартира у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м. кв. ;

транспортний засіб Volkswagen Passat В7 2011р.в. д.н.з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 ;

однокімнатну квартиру у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5 м.кв.

Визнати за ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на :

1/2 частину однокімнатної квартири у АДРЕСА_2 загальною площею 48.7м. кв. ;

1/2 частинутранспортного засобу Volkswagen Passat В7 2011р.в. д.н.з. НОМЕР_1 колір синій VIN код НОМЕР_2 ;

1/2 частину однокімнатної квартири у АДРЕСА_3 загальною площею 26.5 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_22 понесені судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 1261 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий: О. А. Веремчук