Справа № 203/5560/23
Провадження № 2-о/0203/156/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сливчук В.В.,

за участі:

представника заявника - Боровик Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

02.10.2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулася представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Боровик Людмила Олександрівна із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи, з урахуванням ухвали суду від 09.11.2023 року: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Дніпровська міська рада, в якій заявник просить суд:

- встановити факт постійного проживання її разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з вересня 1996 року і по день смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб.

Заявник в обґрунтування вимог заяви зазначила, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно з кінця 1996 року у вказаній квартирі на правах цивільної дружини її батька ОСОБА_3 почала проживати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка стала членом родини. Вони разом мешкали та вели спільне господарство. ОСОБА_2 стала для заявниці другою матір`ю. Шлюб між батьком заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не укладався, бо вони вважали це формальністю, жили дружньою родиною. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько заявника. Після смерті батька заявник та ОСОБА_2 залишились проживати удвох однією сім`єю і обидві подали заяви про прийняття спадщини. Вони були юридично необізнані і не розуміли, що мачуха не має прав на спадщину як особа першої черги на спадкування.

На час смерті батька заявника вже тиждень як розпочалась війна в країні, що негативно вплинуло і на стан здоров`я ОСОБА_2 , враховуючи її вік - 75 років. З метою підтримати стан її здоров`я заявник дала ОСОБА_2 грошові кошти та направила її до своїх знайомих у м. Варна, Болгарія. Коли ОСОБА_2 виїздила за кордон, то залишила доступ їй до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_2 , сказала, що коли вона повернеться з-за кордону, складе на заявника заповіт.

Однак, 27.07.2022 року ОСОБА_2 на території Болгарії захворіла короновірусом та померла, про що її повідомили знайомі, інших близьких родичів вона не мала. Як пояснила заявник, вона полетіла у Болгарію, отримала свідоцтво про її смерть та замовила кремацію ОСОБА_2 . Урну ОСОБА_2 вона привезла до України та за її останнім бажанням поховала біля свого батька ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та заявник звернулась до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала разом із спадкодавцем не менше п`яти років за однією адресою. Проте нотаріус відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, бо необхідним є встановлення рішенням суду факту спільного проживання не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

З огляду на викладене, заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заінтересовані особи не подали до суду пояснень по суті заяви.

Під час судового засідання представник заявника пояснила, що заявник проживала однією родиною із померлою ОСОБА_2 та померлим батьком за адресою зареєстрованого місця проживання. ОСОБА_2 не мала своїх дітей та інших близьких родичів, померла у Болгарії. Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні; задоволено клопотання заявника про витребування доказів та витребувано у П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію спадкової справи №245/2022 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спадкової справи №91/2022 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контри від 02.11.2023 року №1139/01-16 на виконання ухвали суду від 06.10.2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкових справ №245/2022 та №91/2022, що були долучені судом до матеріалів справи ухвалою суду із занесення до протоколу судового засідання від 09.11.2023 року.

Ухвалою суду від 09.11.2023 року було задоволено клопотання представника заявника та викликано у судове засідання для допиту в якості свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 09.11.2023 року було залучено до участі в цивільній справі №203/5560/23 в якості другої заінтересованої особи: Дніпровську міську раду (адреса місцезнаходження: просп. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, Україна, 49000; ).

У судове засідання, призначене на 01.12.2023 року, з`явилась представник заявника.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Представник П`ятої дніпровської державної нотаріальної контри подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дніпровська міська рада причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надсилала.

Суд, заслухавши думку представника заявника, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 293, 294 ЦПК України розглянув справу за відсутності представників заінтересованих осіб.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення представника заявника, допитані свідки, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухано заключне слово представника заявника.

01.12.2023 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та названою падчеркою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 мачухи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується копіями: свідоцтва про смерть від 02.03.2022 року, серії НОМЕР_1 , випискою-витягом із свідоцтва про смерть від 10.08.2022 року, виданого на підставі акту про смерть №1962 від 10.08.2022 року, у перекладі з болгарської мови на українську мову, заяви від 12.08.2022 року, яка є нотаріально посвідченою, у перекладі з болгарської мови на українську мову, про згоду ОСОБА_1 на кремацію ОСОБА_2 як її єдиного родича, свідоцтва про народження від 21.05.1967 року серії НОМЕР_2 , свідоцтва про одруження від 10.01.1997 року серії НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 29.07.1997 року в нотаріально посвідченому перекладі з німецької мови на російську мову від 08.08.1998 року, листа від 28.09.2023 року №1016/02-н державного нотаріуса П`ятої Дніпровської нотаріальної контори Бутової А.Г. про те, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини зверталась, в тому числі його цивільна дружина ОСОБА_2 , та ОСОБА_2 консультувалась з приводу можливості оформлення заповіту на належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на свою названу падчерицю - ОСОБА_1 , фототаблицею із фото ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя та фото місця їх поховань.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є єдиною спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та після смерті мачухи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями матеріалів спадкових справ №91/2022 від 05.04.2022 року після смерті ОСОБА_3 , в тому числі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2023 року, та №245/2022 від 26.08.2022 року після смерті ОСОБА_2 .

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 15.08.2023 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, витягом з реєстру територіальної громади від 17.08.2023 року.

Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.12.2004 року була зареєстрована власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.09.2023 року. На підтвердження факту сплати ОСОБА_2 за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , заявник надала суду платіжні інструкції станом на 2022 рік.

Постановою державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. від 16.08.2023 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують її родинні відносини із померлою та у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , показала, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Їй знайома родина заявника, вони проживали разом за однією адресою, мали дружні сусідські відносини. Родина заявника та ОСОБА_2 проживала разом постійно за адресою: АДРЕСА_1 , з 1996 року. Свідок пояснила, що вона не знала, що шлюб між померлою ОСОБА_2 та батьком заявниці ОСОБА_3 не був зареєстрований, вважала їх повноцінною родиною.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , показала, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Її вітчим спілкувався з померлим батьком заявниці ОСОБА_3 по роботі. Проте близько свідок не була знайома з родиною, у Болгарії вона зустріла ОСОБА_2 , до смерті якої спілкувалась з нею. ОСОБА_2 захворіла та різко померла, а заявник ОСОБА_1 приїхала її поховати. У ОСОБА_2 не було родичів, а ОСОБА_1 була її падчеркою та вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_5 , квартиру вона не пам`ятає. Будинок побудували у 1980-х роках.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку, що у ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю як мачухи та падчерки у період з вересня 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 , що є днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Суд, проаналізувавши встановлені у ході судового розгляду обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також, врахувавши те, що встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на день її смерті заявнику необхідно з метою оформлення спадщини. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Тому, з огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у розмірі 536,80 грн їй не відшкодовується.

Керуючись статтями 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю як мачухи та падчерки у період з вересня 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 , що є днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 08.12.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва