ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 січня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7272/21

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/210/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 13 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.12.2017 у розмірі 67 448,94 грн.

Позов мотивовано тим, що 04.12.2017 між ОСОБА_1 і ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 49 549,55 грн на строк до 04.12.2019 включно. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. 08.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» був укладений Договір факторингу № 150, відповідно до якого банк відступив фінансовій компанії, а остання набула право вимоги за кредитним договорами, в тому числі, за вищевказаним договором. 09.10.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 9-10/19, відповідно до якого фінансова компанія відступила, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, за Договором № 0. За доводами позивача, за період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість в повному обсязі не погашена, загальний розмір якої з урахуванням інфляційних та 3% річних станом на 15 вересня 2021 року становить 67448,94 грн в добровільному порядку відповідачка кошти не повертає та взяті на себе зобов`язання не виконує.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є вірним.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Скарга мотивована тим, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором до позовної заяви були додані: копія Договору № 0 про надання споживчого кредиту від 04.12.2017 з додатками, який був підписаний ОСОБА_1 ; копія анкети-заявки на надання споживчого кредиту, яка підписана ОСОБА_1 ; копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, завірені підписом ОСОБА_1 ; копії меморіальних ордерів; копія банківських виписок по особовим рахункам; копія розрахунку заборгованості за кредитним договором на дату ввідступлення права вимоги, виготовлений ПАТ «УкрСиббанк»; розрахунок заборгованості за кредитним договором на дату подачі позовної заяви. При цьому позивач зазначає, що меморіальні ордери та банківські виписки в ТОВ «Вердикт Капітал» наявні в ориганілах, завірені підписом уповноваженої особи АТ «УкрСиббанк» та печаткою. За доводами позивача, він з об`єктивних причин не зміг виконати ухвалу суду першої інстанції від 15.02.2022 про зобов`язання надати оригінали документів, оскільки не отримував ухвалу і про дату судового засідання його не було повідомлено. ТОВ «Вердикт Капітал» звертає увагу, що відповідачка не надала суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у неї заборгованості або факт не укладення кредитного договору, зокрема, рішення суду, яким зазначений договір визнано недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити банку в задоволенні його апеляційної скарги. Відповідачка вказує, що позивач не довів наявність у неї обов`язку виконувати боргові зобов`язання саме перед позивачем; позивач не виконав свої процесуальні обов`язки, а тому поніс для себе негативні наслідки (відмову в позові); позивач не виконав вимоги ч.2 ст.517 ЦК України, як наслідок передчасно вважає, що його права на отримання коштів порушує відповідачка. ОСОБА_1 не визнавала всіх обставин, про які позивач зазначає в позовній заяві: наявність у неї обов`язку перед позивачем з виконання зобов`язань по Договору №0 від 04 грудня 2017 року; факт підписання нею Договору №0 від 04 грудня 2017 року; вчинення банком дії з видачі кредитних коштів згідно з вказаним договором; виконання відповідачкою зобов`язань перед банком за умовами кредитного договору; наявність зобов`язань позичальника перед позивачем, їх розмір, а також правильність розрахунку зобов`язань, що наданий позивачем до суду. За доводами відповідачки, позивач отримав ухвалу суду від 15.02.2022, проте, не виконав її вимоги. Також ОСОБА_1 зазначає, що копія документу, якому позивач надав статус «меморіальний ордер», не відповідає вимогам первинного бухгалтерського документу, які встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 04.12.2017 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого останній надано кредит у сумі 49 549,55 грн, терміном до 04.12.2019, зі сплатою ануїтетного платежу в розмірі 3 497,00 грн щомісячно, зі встановленням процентної ставки в розмірі 55% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка становить 62,00% річних (а. с. 8-12).

Вказаним договором передбачено обов`язок позичальника повернути кредит частинами шляхом сплати щомісячних платежів, визначених у додатку № 1 до кредитного договору - графіку платежів.

Також в цей день підписані паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про основні умови кредитування, щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, а також порядок повернення кредиту (а. с. 13), заява-приєднання (а. с. 15) та анкета-заявка на надання споживчого кредиту (а. с. 16).

Відповідно до меморіальних ордерів від 04.12.2017 ОСОБА_1 надано кредит згідно угоди № 0 від 04.12.2017 у розмірі 49 549,55 грн (а. с. 43-44).

Відповідно до наданої виписки по особовому рахунку відкритому ПАТ «УкрСиббанк» для обслуговування кредитного договору № 0 від 04.12.2017року на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що позичальник отримала кредитні кошти в сумі 49 549,55 грн 4.12.2017 року і в подальшому вносила на погашення кредитної заборгованості кошти починаючи з 4 січня 2018 року по 5 листопада 2018 року дотримуючись графіку погашення заборгованості. ( 107-119)

З довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 станом на 07.10.2019 (а. с. 22-27) вбачається, що загальна суму заборгованості становить 61925,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом 33 099,23 грн, заборгованість за відсотками 17 605,21 грн, заборгованість за комісією 11220,69 грн та заборгованість нарахування якої передбачено ст.625 ЦК України за інфляційними у сумі 3750,05 грн та 3% річних у розмірі 1773,76. ( а.с.99-104)

08.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 150, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за договорами кредиту, в тому числі, за договором кредиту № 0 від 04.12.2017, де боржником значиться ОСОБА_1 (а. с. 45-55).

ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» право вимоги, внаслідок чого ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» замінив, ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора та отримав право вимоги до боржника щодо повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитним договором.( а.с.50-55)

Вказаний договір підписаний сторонами, скріплений печатками ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та підписами уповноважених на підписання договору сторін.

ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» прийняв, як передбачено пунктом 2.2 договору, право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором в розмірі заборгованості боржників перед банком, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді( форма згідно Додатку 1.1)

Відповідно до п.3.1,3.2 сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 5,5 % від суми прав вимоги, визначеної в реєстрі боржників, що складає 1154771,58 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту фінансування одним платежем в дату підписання сторонами реєстру боржників.

В пунктах 6.1,6.3,6.3 зазначеного вище договору передбачено, що клієнт зобов`язаний передати фактору документацію протягом 180 календарних днів після надходження суми фінансування. Передача документації здійснюється за актом приймання-передачі документаціх, який підписується сторонами за формою, що наведена в додатку №3 Договору. Клієнт зобов`язується в день підписання Договору надати Фактору електронні дані, що знаходяться в системі клієнта у формі, передбаченій додатком №2 до цього договору. Файл у форматі xis надсилаються на електронну адресу надану фактором.

Відповідно до акта прийому-передачі від 8 жовтня 2019 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» прийняв, як передбачено пунктом 2.2 договору, право вимоги за кредитами, які деталізовані в додатку № 1 до договору факторингу та Реєстрі божників від 8.10.2019 року до договору Факториггу №150 від 8.10.2019.

Згідно із витягом з додатку № 1 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договором № 0, укладеним з ОСОБА_1 4 грудня 2017 року з кінцевим терміном повернення кредиту 4 грудня 2019 року, валюта кредитного договору гривна, загальний розмір грошового зобов`язання за кредитним договором складає 49549,55 грн, фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання складає 61925,13 грн з яких заборгованість за основним договором 33099,23 грн, заборгованість за відсотками 17605,21 грн, заборгованість за комісіями.

В дату підписання договору Факторингу №150 від 8.10.2019 року на виконання вимог п.3.2 договору було сплачено відповідно до платіжного доручення № 502 від 8.10.2019 року кошти в розмірі 1154671,58 грн.( а.с . 67)

В подальшому, керуючись п.4.5зазначеного вище договору факторингу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» передав (відступив) ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги на підставі договору факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 року, внаслідок чого ТОВ «Вердикт Капітал» замінив, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» як кредитора та отримав право вимоги до боржника щодо повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитним договором.( а.с.61-65)

Вказаний договір підписаний сторонами, скріплений печатками ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» та підписами уповноважених на підписання договору сторін.

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» передав, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв, як передбачено пунктом 2.2 договору, право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором в розмірі заборгованості боржників перед банком, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді( форма згідно Додатку 1.1)

Відповідно до п.3.1,3.2 сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 1157658,68 грн. Фактор зобов`язується сплатити клієнту фінансування до 28.10.2019 року.

В пунктах 6.1,6.3,6.3 зазначеного вище договору передбачено, що клієнт зобов`язаний передати фактору документацію протягом 180 календарних днів з дати укладення договору. Передача документації здійснюється за актом приймання-передачі документаціх, який підписується сторонами за формою, що наведена в додатку №3 до цього Договору. Клієнт зобов`язується в день підписання Договору надати Фактору електронні дані, що знаходяться в системі клієнта у формі, передбаченій додатком №2 до цього договору. Файл у форматі xis надсилаються на електронну адресу надану фактором.

Відповідно до акта прийому-передачі від 9 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» передав, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв, як передбачено пунктом 2.2 договору, право вимоги за кредитами, які деталізовані в додатку № 1 до договору факторингу та Реєстрі божників від 9.10.2019 року до договору Факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 року.

Згідно із витягом з додатку № 1 Реєстру боржників ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 0, укладеним з ОСОБА_1 4 грудня 2017 року з кінцевим терміном повернення кредиту 4 грудня 2019 року, валюта кредитного договору гривна, загальний розмір грошового зобов`язання за кредитним договором складає 49549,55 грн, фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання складає 61925,13 грн з яких заборгованість за основним договором 33099,23 грн, заборгованість за відсотками 17605,21 грн, заборгованість за комісіями.( а.с.56-58)

На виконанн вимог п.3.2 договору Факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 року. було сплачено відповідно до платіжного доручення № 6 від 25.10.2019 року кошти в сумі 700000 грн та на підставі платіжного доручення №7 від 28.10.2019 року кошти в сумі 457558,68 грн. ( а.с 68-69)

Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Відповідно до статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Висновок щодо розмежування договорів відступлення права вимоги (цесії) та договорів факторингу викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, в якій Суд зазначив, що під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Разом з цим, як зазначено у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи договори факторингу, які укладені 08.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та від 9 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що зазначені вище договори є договорами фактоингу оскільки укладені між банком та прирівняними до них установами, які перелічені ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", також предметом договорів є право грошової вимоги, відступлення права вимоги відбулось за плату, метою укладення договорів є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника їх ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлений у твердій сумі.

За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17).

У разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Таким чином, боржник, тобто особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок в обсязі і на умовах, що встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 08.07.2020 у справі № 910/13840/18.

Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» договорів факторингу, право вимоги за якими за кредитним договором № 0, укладеним ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 від 4 грудня 2017 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», а отже позивач як новий кредитор має право на звернення з даним позовом до суду. Саме по собі невиконання вимог ст.1082 ЦК України не позбавляє нового кредитора права вимоги за невиконаним зобов`язанням в тому числі і в судовому порядку без дотримання попереднього позасудового порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі No 361/2105/16-ц.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача документів, які можуть підтвердити або спростувати наявність кредитної заборгованості за кредитним договором № 0, укладеним ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 від 4 грудня 2017 року.

Так, на підтвердження договірних відносин та факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 позивачем надано: договір № 0 від 04.12.2017 року разом з графіком погашення кредитної заборгованості, паспорт споживчого кредиту, заява-приєднання, анкета-заявка про надання споживчого кредиту , меморіальний ордер, виписка по особовому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 , витяг з реєстру боржників який є додатком до договорів факторингу.

Договорами факторингу укладеними 08.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та від 9 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» передбачено, що клієнт зобов`язується в день підписання Договору надати Фактору електронні дані, що знаходяться в системі клієнта у формі, передбаченій додатком №2 до цього договору. Файл у форматі xis надсилаються на електронну адресу надану фактором.

Таким чином, надані позивачем докази сформовані в електронній системі у форматі xis свідчать про виконання сторонами договорів факторигу і їх умов та не можуть бути підставою для визнання зазначених доказів неналежними. Невиконання ухвали суду щодо надання оригіналів документів було пов`язане з об`єктивними причинами.

Крім того, заперечення відповідача щодо неукладання з ПАТ «УкрСиббанк» , як первісним кредитором кредитного договору та неотримання кредитних коштів саме по собі не тягне підстав для невиконання зобов`язання, оскільки вимоги щодо недійсності кредитного договору ОСОБА_1 до суду не заявлялось.

Розмір заборгованості який просить стягнути позивач з відповідача на свою користь становить той розмір заборгованості який зазначений в реєстрі боржників, що є додатком до договорів факторингу та підтверджений у матеріалах справи розрахунком заборгованості який узгоджується з умовами кредитного договору, графіком погашення заборгованості .

Пунктом 4.2 кредитного договору № 0 від 04.12.2017 року передбачено сплату комісії за надання послуг з управління кредитом при просроченні оплати платежу та комісія за розрахунково-касове обслуговування до 500 грн.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, завтерджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборговано стіспоживачаощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Таки чином, підлягає стягненню кредитна заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.12.2017 з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 61925,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом 33 099,23 грн, заборгованість за відсотками 17 605,21 грн, заборгованість за комісією 11220,69 грн.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Так, право первісного кредитора ПАТ «УкрСиббанк» нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилось після підписання договору факторингу та виникло у нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» до дати закінчення договру № 0 від 04.12.2017 року, тобто до 04.12.2019 року.

Договорами факторингу укладеними 08.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та від 9 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» передбачено право вимоги, яке відступлене за цими договорами щодо розміру заборгованості боржника, що передбачені умовами первісного договору.

За приписами ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Виходячи з обставин справи та наявних в ній письмових доказів, а також враховуючи позицію сторін у справі колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості нарахування якої передбачено ст.625 ЦК України, а саме за інфляційними втратами у сумі 3750,05 грн та 3% річних у розмірі 1773,76, оскільки новий кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» не повідомив боржника ОСОБА_1 про перехід до нього права вимоги за кредитним договором № 0 від 04.12.2017 року, право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних не перейшло до нового кредитора за договором факторингу і не було його предметом, а отже відсутня вина ОСОБА_2 щодо несвоєчасного виконання зобов`язань перед новим кредитором. Відсутність хоча б одного з складових підстав для наявності відповідальності несе за собою звільнення особи від такої відповідальності.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ч.13 ЦПК України якщо апеляційний суд, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути ОСОБА_3 кредитну заборгованість у розмірі 67448,94 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 61925,13 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 91,8%. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено 2270 грн судового збору (а.с.1). У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2083,86 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2270 грн х 91,8%).

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3405 грн (а.с.192). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3125,79 грн (3405 грн х 91.8 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( місце реєстрації 04053, М. Київ, вул. Кудрявський Узвіз 5-Б, ) заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.12.2017 у розмірі 61925,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом 33 099,23 грн, заборгованість за відсотками 17 605,21 грн, заборгованість за комісією 11220,69 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» ( місце реєстрації 04053, М. Київ, вул. Кудрявський Узвіз 5-Б, ) судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 5209,65 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: