Номер провадження: 22-ц/813/2116/23
Справа № 522/5598/21
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

-про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст заявлених вимог та заяв

30.03.2021 позивач звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 0 від 14.05.2008 у розмірі 134 794,03 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що 10.08.2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а вони набули право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі і за Договором кредиту № 0 від 14.05.2008 року та Договором поруки № 203681 від 14.05.2008 року.

Зазначає, що 14.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 47600 доларів США зі сплатою 13,5 % річних.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступило правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника в повному обсязі не погашена та загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів склала:

-заборгованість за кредитом-1229980,39 грн;

-заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимог-2931279,25 грн.

Крім того, зазначає, що в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно отриманих коштів чи збережених грошей, нараховується 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 ст.625 ЦК України, що становить за період 29.01.2018 року по 29.01.2021 року - 110799,33 грн.

Водночас зазначає, що пеня за подвійною обліковою ставкою становить 23994,70 грн .

Посилаючись на вимоги ст.133 ЦПК України позивач просив стягнути і понесені судові витрати , що складаються з :

-судового збору та правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та інше), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2021 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази щодо розгляду справи по суті та звільнив відповідачів від цивільно-правової відповідальності за не належне виконання договірних зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на вимоги частини 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про зупинення провадження по справі, зазначені в пункті 14 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 14.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 47 600 дол. США. зі сплатою 13,5 % річних.

З метою належного виконання кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 203681 від 14.05.2008.

30.01.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 14.05.2008. Встановлено кінцевий термін повернення кредиту до 14.05.2017.

30.01.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода № 1 до договору поруки № 203681від 14.05.2008. Встановлено кінцевий термін повернення кредиту до 14.05.2017.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 0.

10.08.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право вимоги заборгованості за спірним кредитним договором.

Позивачем наданий розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 станом на 29.01.2021 за кредитним договором становить 4 296 053,67 грн. На зазначену заборгованість нараховано 3% річних за період з 29.01.2018 по 29.01.2021, що становить 134 794,03 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

При зверненні до суду з даним позовом позивач обґрунтовує заборгованість відповідачів виключно Договором №0 від 14.05.2008, договором поруки № 203681 від 14.05.2008, договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, договором відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, а тому районний суд дійшов правильного висновку, що такі докази не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Між тим, з наданого розрахунку заборгованості на вимогу апеляційного суду відповідно до ухвали від 26.10.2022 року вбачається, що за договором кредиту № 0 від 14.05.2008 року ОСОБА_4 сплачено кредитну заборгованость 01.12.2011 року в розмірі 47600 та подальшому будь якої заборгованості за вказаним кредитом не зазначається.

.Позивач набув право вимоги - 10.08.2020 року, тобто після сплати боржником кредиту.

За таких обставин, судова колегія погоджується з судженням районного суду, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, а також наявності у позивача прав кредитора за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних та дійшов правильного висновку, що вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» , залишити без задоволення, а заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2021 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

О.С.Комлева

С.М.Сегеда