ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2117/23 Справа № 211/976/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №211/976/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року (суддя Ткаченко С.В.),

в с т а н о в и в :

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 29 жовтня 2011 року і по теперішній час працює машиністом електровоза у СП «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». З 28 січня 2019 року є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо. Наказом від 10 грудня 2021 року №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за підписом начальника СП «Криворізьке локомотивне депо», з яким позивача ознайомлено під розписку 16 грудня 2021 року, ОСОБА_1 оголошено догану. Вважає, що 10 грудня 2021 року відповідач видав наказ №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», щоб перекласти провину за пожежу з себе на позивача. Зазначає, що відповідно до резолютивної частини оскаржуваного наказу стягнення накладено на машиніста електровоза ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 4.3.4 Інструкції ЦТ-0067 «Інструкція забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС», затвердженої наказом Міністерства транспорту України №61 від 04 березня 2003 року, але Інструкція ЦТ-0067 не є посадовою інструкцією машиніста електровоза ОСОБА_1 . Таким чином, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не за складовими своєї трудової функції працівника. Відповідачем не розроблено, не затверджено та не доведено (працівнику) позивача під розписку посадову інструкцію «машиніста електровоза», що, у свою чергу, є порушеннями адміністрацією депо вимог загальних положень довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Крім того, у мотивувальній частині оскаржуваного наказу відповідач посилається на начебто порушення позивачем пункту 4.3.4 Інструкції ЦТ-0067 як: «маневровий машиніст ПТОл», в той час як позивач працює машиністом електровоза, про що свідчить запис у трудовій книжці та у службовому посвідченні позивача. Позивач є членом профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо (ППО ВПЗУ КЛД). Всупереч законодавства України, а також Правил внутрішнього трудового розпорядку позивача не викликали жодного разу до власника або уповноваженої особи стосовно письмового пояснення, та власник чи уповноважений орган не зажадав від позивача письмові пояснення. При застосуванні дисциплінарного стягнення до позивача, попередньо не проводилась оперативна нарада відповідно до вимог Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту та профспілками та Колективних договорів. Отже, відповідачем не видано наказ про проведення оперативної наради, не запрошено представника профспілки на оперативну нараду та не надано матеріалів до профкому по оперативній нараді для ознайомлення, не ознайомлено позивача з наказом про проведення оперативної наради та не запрошено позивача, не повідомлено позивача, за який конкретно проступок звинувачує його відповідач, не зажадав від позивача письмових пояснень. З наказом від 10 грудня 2021 року №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача ознайомлено під розписку 16 грудня 2021 року, що є порушенням п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених постановою Державного комітету з праці і соціальних питань від 20 липня 1984 року № 213. Вважає, що дисциплінарне стягнення було застосоване неправомірно, з порушенням вимог законодавства. У мотивувальній частині наказу відповідач посилається, що позивач начебто допустив ряд порушень, проте відповідач не надав докази, що позивач приймав чи прийняв до експлуатації електровоз ВЛ8- 1580, докази, що локомотив знаходився у гарячому відстою, що позивач залишив локомотив у робочому стані без нагляду. Звертає увагу, у мотивувальній частині наказу від 10 грудня 2021 року №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вказано, що електровоз ВЛ8-1580 знаходився на тракційних коліях ПТОл, в той час як локомотив не знаходився в експлуатації, він знаходився на ремонті на тракційних коліях ПТОл (депо). Оскільки локомотив ВЛ8-1580 не знаходився в експлуатації, позивач не приймав та не експлуатував його. Таким чином, відповідальність за пожежну безпеку локомотив ВЛ8-1580 безпосередньо покладається на начальника депо. Зазначає, що для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обов`язково вина працівника, і дані обставини мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обов`язку по доказуванню своєї невинуватості (постанова ВС від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17). Також, в оскаржуваному наказі зазначено, що пожежа на електровозі ВЛ8-1580 відбулася 13 листопада 2021 року о 04 годині 20 хвилин, але цей час не був робочим часом позивача. Відтак позивача у цей час не виникало ніяких трудових зобов`язань перед відповідачем. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ від 10 грудня 2021 року №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 10 грудня 2021 року № 60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ «Українська залізниця» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що 13 листопада 2021 року машиніст ОСОБА_1 виконав зчеплення електровозу ВЛ11м/6 №487 з електровозом ВЛ8 №1580 та перемістив на оглядову канаву №49 зчеплені електровози №ВЛ11м, за ним ВЛ8 №1580, за ним ВЛ8 №1301. 13 листопада 2021 року о 04 години 20 хвилин сталась пожежа у електровозі ВЛ8 № 1580. Вказане свідчить про порушення ОСОБА_1 пункту 4.3.4 Інструкції з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та моторвагонному рухомому складі, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 04 березня 2003 року № 61 (далі - ЦТ-0067), який передбачає, що тяговий рухомий склад необладнаний системою пожежогасіння з автоматичним режимом роботи або несправними системами лишати на гарячій простій без нагляду забороняється. Зазначає, що позивач вводить суд в оману про відсутність посадової або робочої інструкції. Оскільки, основним документом, що регламентує права та обов`язки працівників локомотивних бригад, зокрема машиніста, є Інструкції локомотивні бригаді № ЦТ-0106, затвердженої наказом від 22 листопада 2004 року № 876-ЦЗ. З п. 1 наказу від 22 листопада 2004 року № 876-ЦЗ вбачається, що ним затверджується, зокрема, Інструкція локомотивній бригаді, а з п. 4 цього наказу вбачається, що Посадові інструкції машиністу - інструктору та локомотивній бригаді № ЦТ-0005 та № ЦТ-0006, які затверджені наказом Укрзалізниці від 09 лютого 1996 року № 35/Ц, вважаються такими, що втратили чинність, з моменту введення в дію, зокрема, Інструкції локомотивній бригаді. Абзац 2 пункту 1.1 Інструкції локомотивніі бригаді № ЦТ-0106, затвердженої наказом від 22 листопада 2004 року № 876-ЦЗ, передбачає, що у своїй роботі локомотивна бригада керується рядом нормативних документів та, зокрема, цією інструкцією. З рапорту позивача не вбачається об`єктивних причин, які унеможливили виконання ним своїх посадових обов`язків, що свідчить про наявність вини позивача. В діях позивача наявні всі елементи притаманні дисциплінарному проступку, а тому дисциплінарне стягнення застосоване до позивача є законним та обґрунтованим. У відповідача відсутня інформація про те, що позивач є членом виборного профспілкового органу. Вказане, також не вбачається зі змісту позовної заяви. А відтак, відповідач не зобов`язаний був запрошувати представника профспілкової організації на оперативну нараду, на якій розглядався випадок порушення трудової дисципліни позивачем. Суд першої інстанції не здійснив перевірку наявності в діях/бездіяльності позивача складу дисциплінарного проступку, а обмежився лише посиланнями на начебто порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, що стало підставою ухвалення необґрунтованого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залиши без змін. Зазначає, що відповідачем у справі є АТ «Українська залізниця», представник регіональної філії «Придніпровська залізниця» Деянков С.А., який діє в інтересах довірителя АТ «Українська залізниця», яка не є юридичною особою і не наділена цивільною правоздатністю та дієздатністю, не може виступати стороною у цивільному процесі. Вважає, що звернення з апеляційною скаргою регіональної філії «Придніпровська залізниця» не має юридичного значення, тому з апеляційною скаргою до апеляційного суду звернулась не уповноважена на те особа.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» Діянков С.А. у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS. Участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не прийняв, не вийшовши на зв`язок. А тому відповідно до частини 4 статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS. Надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 29 жовтня 2011 року по теперішній час працює машиністом електровоза у СП «Криворізьке локомотивне депо» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (а.с. 11-14).

Відповідно до довідки від 10 лютого 2022 року №100 ОСОБА_1 з 28 січня 2019 року і по теперішній час є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, заборгованості зі сплати профспілкових внесків немає (а.с. 15).

Наказом від 10 грудня 2021 року №60/С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника СП «Криворізьке локомотивне депо» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 оголошено догану. З наказом позивача ознайомлено під розпис 16 грудня 2021 року (а.с. 16-17).

З протоколу оперативної наради Криворізького локомотивного депо від 25 листопада 2021 року вбачається, що 25 листопада 2021 року проведено оперативну нараду Криворізького локомотивного депо, про що було складено протокол № 122. За результатами вказаної наради було постановлено: п. 6 - машиніста електровозу ОСОБА_1 за порушення вимог п. 4.3.4 Інструкції з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС №ЦТ-0067, затвердженої наказом Міністерства транспорту України № 61-Ц від 04 березня 2003 року, притягнути до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани; п. 7 - на підставі статей 128, 130, 132, 136 КЗпП України за порушення вимог п. 4.3.4 Інструкції з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС №ЦТ-0067, затвердженої наказом Міністерства транспорту України №61-Ц від 04 березня 2003 року, утримати із заробітної плати машиніста електровозу ОСОБА_1 суму у розмірі середньомісячного окладу (а.с. 65-69).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив порушення відповідачем порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно статей 139-142 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувалось при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є те, що 13 листопада 2021 року о 04 годині 20 хвилин на електровозі ВЛ8 №1580 приписки локомотивного депо Н.Д.-Вузол на фракційних коліях ПОТОл Кривий Ріг сталася пожежа. Під час розслідування випадку пожеж комісією встановлено, що маневровий машиніст ПТОл ОСОБА_1 порушив вимоги п. 4.3.4 інструкції ЦТ-0067 «Інструкція з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС», затвердженої наказом Міністерства транспорту України № 61-1 від 04 березня 2003 року, залишивши електровоз ВЛ8 №1580 в робочому стані, який не обладнано системою пожежогасіння з автоматичним режимом роботи, на гарячий відстій без нагляду локомотивною бригадою. Після проведення маневрової роботи з електровозом серії ВЛ8 №1580 маневровим машиністом ОСОБА_1 не було виконано переведення електровоза в неробочій стан. Розглянувши випадок комісія прийшла до висновку, що ймовірною причиною виникнення пожежі на електровозі ВЛ8 №1580 стала наявність сторонніх предметів на елементі обігріву кабіни машиністи. Після нагрівання та плавлення сторонніх предметів під впливом температурної дії від увімкненого нагрівального приладу, виникло руйнування (плавлення) та горіння на верхній кришці його захисного кожуха, що призвело до потрапляння продуктів горіння на дерев`яні елементи підлоги кабіни, та спричинило займання з подальшим перекиданням вогню на дерев`яну декоративну обшивку стін та всієї кабіни машиніста. В наслідок пожежі електровоза серії ВЛ8 №1580 локомотивному депо Нижньодніпровськ-Вузол завданий матеріальний збиток в розмірі 164113,17 грн.

У подальшому з приводу вказаної вище пожежі, а саме 25 листопада 2021 року, було проведено оперативну нараду при начальникові Криворізького локомотивного депо, про що було складено протокол №122 від 25 листопада 2021 року. За результатами вказаної наради було постановлено, що машиніста електровозу ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 4.3.4 Інструкції з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС №ЦТ-0067, затвердженої наказом Міністерства транспорту України №61-Ц від 04 березня 2003 року, притягнути до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани; на підставі статей 128, 130, 132, 136 КЗпП України за порушення вимог пункту 4.3.4 Інструкції з забезпечення пожежної безпеки на локомотивах та МВРС №ЦТ-0067, затвердженої наказом Міністерства транспорту України №61-Ц від 04 березня 2003 року, утримати із заробітної плати машиніста електровозу ОСОБА_1 суму у розмірі середньомісячного окладу.

Відповідно до частини 2 статті 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Такі ж вимоги містить частина 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника і це право на захист не може бути обмежено.

Довідкою від 10 лютого 2022 року №100 підтверджено, що ОСОБА_1 з 28 січня 2019 року і по теперішній час є членом Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, заборгованості зі сплати профспілкових внесків немає (а.с. 15).

Відповідно до статті 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників.

Так пунктом 3.1.10 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки передбачено, що на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку в роботі працівників, запрошувати представника профспілки, членом якої є цей працівник. Також, згідно із пунктом 2.2.11 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-2015 роки на оперативні наради, на яких розглядаються випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни, запрошувати представника профспілкового органу профспілкової організації, членом якої є цей працівник. За пунктом 2.2.6 Колективного договору Криворізького локомотивного депо на 2011-2012 роки встановлено: не розглядати на оперативних нарадах випадки браку в роботі чи порушення трудової дисципліни без представника профкому (цехкому), профспілкової організації якого є цей працівник. Матеріали по оперативній нараді надавати в профком для ознайомлення не пізніше, ніж за дві години до початку наради.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у відповідача була відсутня інформація про те, що позивач є членом виборного профспілкового органу, тому відповідач не зобов`язаний був запрошувати представника профспілкової організації на оперативну нараду, на якій розглядався випадок порушення трудової дисципліни позивачем.

За таких обставин відповідач до профспілкової організації за отриманням згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не звертався, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невиконання роботодавцем вимог частини 3 статті 252 КЗпП України.

Отже, доводи апеляційної карги відповідача щодо правильності та дотримання АТ «Українська залізниця» процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованими.

Застосувавши дисциплінарне стягнення у вигляді догани 10 грудня 2021 року, АТ «Українська залізниця» порушено положення статті 148 КЗпП України, оскільки в супереч вимог Галузевої угоди та Колективних договорів на засідання оперативної наради при начальникові Криворізького локомотивного депо від 25 листопада 2021 року, не було запрошено представників ППО ВПЗУ КЛД, членом якої є позивач.

Крім того, судом правильно встановлено, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення 10 грудня 2021 року відповідачем були порушені строки ознайомлення позивача з вказаним наказом.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста