Справа № 302/2018/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (місцезнаходження за адресою: смт.Міжгір`я вул.Шевченка, 77 Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Оленич Р.А., до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що вона є дочкою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також вказує, що у неї був рідний брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших рідних братів або сестер у позивачки не було.

Також позивачка зазначає, що після реєстрації шлюбу вона змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.07.2014 року.

Зазначає, що у власності її матері був житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (до перенумерації будинків - АДРЕСА_3 ). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га. Даний житловий будинок побудований у 1951 році і складається із власне самого будинку та господарських (присадибних) будівель та споруд (сарай, вбиральня), що підтверджується технічним паспортом від 25.11.2022 року, виданим КП "Міжгірське бюро технічної інвентаризації" Міжгірської селищної ради.

На день смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вищевказаному житловому будинку проживала матір позивачки ОСОБА_3 .

На день смерті матері позивачки ОСОБА_3 у даному будинку ніхто не проживав.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.09.2023 позивачці визначено додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.10.2023 року позивачка прийняла спадщину, яка належала її матері, подавши відповідну заяву до Міжгірської державної нотаріальної контори. Однак, постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори від 31.10.2023 року за №120/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими (присадибними) будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.11.2023відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.35).

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оленич Р.А. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду 11.12.2023 року подано письмові заяви позивачки та її представника в особі адвоката Оленича Р.А. з проханням розглянути справу без їх участі, за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано заяву відповідача Міжгірської селищної ради, в якій останні просять розглянути справу без участі уповноваженої особи селищної ради за наявними у справі матеріалами, проти заявлених позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують (а.с.40).

З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/2018/23, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Новоселиця Міжгірського району Закарпатської області, батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про її народження, копія якого є в матеріалах справи (а.с.7) та шлюб між батьками позивачки був зареєстрований 30.01.1955 року виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №3, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.6).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.07.1914 року (видане повторно), ОСОБА_8 уклала з ОСОБА_9 шлюб, який був зареєстрований 21 травня 1979 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Та з вказаного свідоцтва вбачається, що після укладення шлюбу дошлюбне прізвище дружини було змінено з « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.12).

Батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у віці 59 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 17.05.1993 року, за актовим записом № 5, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.8).

Згідно довідки Новоселицького старостинського округу Міжгірської селищної ради за вих.№ 300 від 04.08.2023 року, на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 проживала та була зареєстрована дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.19).

Мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , у віці 69 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконачим комітетом Новоселицької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 25.07.2006 року, за актовим записом № 7, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.9).

Згідно довідки Новоселицького старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 301 від 04.08.2023 року, на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку АДРЕСА_2 ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с.18).

З Виписки з погосподарської книги, виданої Новоселицьким старостинським округом Міжгірської селищної ради, вбачається, що згідно погосподарської книги № 4 за померлою ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 закріплений особовий рахунок НОМЕР_3 . У відповідності до перенумерації будинків, проведеного в селі Новоселиця, старий № НОМЕР_5 житлового будинку було змінено на діючий № НОМЕР_6 . Померла ОСОБА_3 дійсно є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і розташований на земельній ділянці площею 0,25 га в с. Новоселиця. Зазначений житловий будинок побудований у 1951 році, свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с.13).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 05.10.2023 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок складається з: кухні площею 10,39 кв.м., житлової кімнати площею 15,75 кв.м., кладової площею 10,56 кв.м., кладової 6,8 кв.м., житлової кімнати площею 19,35 кв.м., згідно технічного паспорту, копії якого є в матеріалах справи (а.с.14-17).

Як вбачається із Звіту про оцінку майна № 23-221106-011 - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складеного оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_11 , зазначено, що станом на дату оцінки -15.11.2023 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить - 132667,00 гривні (а.с.25-31).

Як вбачається з рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.09.2023 року, яке набрало законної сили 19.10.2023 року, позиваці ОСОБА_1 визначено додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21-22).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74407500 від 19.10.2023 року, виданого Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що державним нотаріусом Дунаєвою О.І. заведена спадкова справа № 95/2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори за вих. № 120/02-31 від 31.10.2023 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачці у справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої матері ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлої ОСОБА_3 прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Зазначено, що ніхто інший не проживав, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався (а.с.24).

Згідно витребуваної судом спадкової справи № 95/2023, заведеної 19.10.2023 державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що 19.10.2023 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, із заявою про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , та в якій вказує, що вона спадщину прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом (а.с.39).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, оскільки позивачка ОСОБА_1 спадщину за майном після померлої матері ОСОБА_3 прийняла в позасудовому порядку шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді - визнання права та питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення на користь позивачки ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлою ОСОБА_3 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, іншій спадкоємці відсутні, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду в загальній сумі 1326,70 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) - право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО