П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/675/20

Номер провадження22-ц/824/1498/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади села Красна Слобідка Обухівського району Київської області на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Висоцької Г.В., у справі за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Красна Слобідка Обухівського району Київської області до Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади села Красна Слобідка Обухівського району Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення 7-ї сесії Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області 7-го скликання від 08 серпня 2017 року № 99.7-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 »; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року, індексний номер 36787344, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:034:0060, що розташована в селі Красна Слобідка Обухівського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Краснослобідська сільська рада є органом місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальних громад сіл Красна Слобідка та Безіменне на території Обухівського району Київської області. Загальний склад ради становить 14 осіб. 08 серпня 2017 року була скликана 7-ма сесія Краснослобідської сільської ради на час проведення якої діяв Регламент роботи Краснослобідської сільської ради 6-го скликання, затверджений рішенням Краснослобідської сільської ради від 16 грудня 2010 року № 2.2-VІ. На вказаній сесії були присутні 7 депутатів. При цьому, відповідно до частини дванадцятої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Тобто сесія мала бути повноважною за присутності 8 депутатів Краснослобідської сільської ради. Проте, після затвердження порядку денного одним із питань, що ставилося на розгляд сесії, було розгляд заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки. Згідно з інформацією про результати поіменного голосування під час прийняття рішення Краснослобідської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_2 від 08 серпня 2017 року «за» проголосували 6 депутатів і сільський голова.

Таким чином, рішення від 08 серпня 2017 року № 41.7-VІІ прийняте Краснослобідською сільською радою під час неповноважної сесії, меншістю із загального складу депутатів ради, тобто з порушенням статей 46, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому на підставі частини десятої статті 59 цього Закону має бути визнане недійсним, а рішення про державну реєстрацію права власності на спірну ділянку підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, позивач вважав, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року (т. І а.с. 123-128) у задоволенні позову першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади с. Красна Слобідка, Обухівського району Київської області до Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації права власності, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 26 січня 2022 року заступник керівника Київської обласної прокуратури направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність у Краснослобідської сільської ради повноважень на прийняття спірного рішення є помилковим, оскільки станом на день його прийняття, а саме, 08 серпня 2017 року, склад сільської ради становив 14 депутатів, а тому для відкриття повноваженої сесії сільської ради необхідна була присутність не менше 8 депутатів, в той час як сьому сесію було відкрито за присутності 7 депутатів. При цьому, факт складення повноважень одним із депутатів, не впливає на загальний склад депутатів ради та не зменшує визначений Регламентом їх загальний склад необхідний для того, щоб сесія вважалась повноважною на прийняття рішень на пленарному засіданні. В свою чергу, сільський голова не є депутатом ради, а його присутність на сесії не може впливати на її правомочність.

На думку скаржника, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість наявності підстав для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді, є помилковим, оскільки судом проігноровано положення процесуального законодавства щодо того, що невиконання прокурором вимог про необхідність обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком застосування положень ст. 185 ЦПК України про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків чи повернення у разі невиконання таких недоліків у встановлений судом строк.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року (т. І а.с. 164-167) апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури, задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року скасовано, провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення 7 сесії Краснослобідської ради Обухівського району Київської області 7 скликання № 99.7-УІІ від 08.08.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 », закрито; у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36787344 від 28 серпня 2017 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:034:0060, що розташована в селі Красна Слобідка, Обухівського району, Київської області, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (т. І а.с. 229-234) касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури, задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року справу прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні прокурор Холоденко А.С. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується звітами про доставлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси.

Від Обухівської міської ради Київської області надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи у відсутність осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор всупереч статті 56 ЦПК України не визначив складу територіальної громади с. Красна Слобідка, немає підтвердження порушення її прав відповідачами, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Крім того, оспорюване рішення органу місцевого самоврядування прийняте повноважною сесією ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому є правомірним і законним.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції у частині визнання правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 серпня 2017 року відбулося засідання 7-ї сесії 7-го скликання Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області. Загальний склад ради становив 14 депутатів, присутні були 7 депутатів: Векла А. П. , Чепурний А. М. , Векла В. В. , Клименко О. Б. , Терещенко А. Я. , Клименчук В. М. та сільський голова Клименко П. Г . Відсутні були депутати: Волошко О. М. , Коркішко С. Ф. , Рященко М. П. , Яковенко В. М. , Пилипчук В. О. , Перехрест Г. В. , Грама О. Г . Першим питанням порядку денного вказаної сесії був розгляд заяви депутата Волошка О. М. про дострокове припинення повноважень депутата (т. І а.с.02-31).

На дату скликання сесії 08 серпня 2017 року діяв Регламент роботи Краснослобідської сільської ради 6-го скликання, затверджений рішенням Краснослобідської сільської ради від 16 грудня 2010 року № 2.2-VІ (т. І а.с. 33-37).

Рішенням Краснослобідської сільської ради від 08 серпня 2017 року № 99.7-VІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :01:034:0060 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 (т. І а.с. 43).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року, індексний номер 36787344) (т. І а.с. 45-46).

Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить про те, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14 -144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18).

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Так, предметом даного позову є визнання недійсним рішення 7-ї сесії Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області 7-го скликання від 08 серпня 2017 року № 99.7-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 »; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2017 року, індексний номер 36787344, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :01:034:0060, що розташована в селі Красна Слобідка Обухівського району Київської області.

Підставами даного позову є те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:034:0060 вибула з володіння територіальної громади села Красна Слобідка поза її волею.

Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 372/770/19 (провадження № 61-10545св20) зазначив, що якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Власник із дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19) вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада

2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що пред`явлення позовних вимог про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на майно, не є необхідним для ефективного відновлення прав. Належним та ефективним способом захисту порушених прав власника є вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, проте такі вимоги прокурор не заявляв.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, проте помилився щодо нормативно-правових підстав мотивування такої відмови, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частин у редакції цієї постанови, у зв`язку з чим, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади села Красна Слобідка Обухівського району Київської області - задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура