Справа № 369/1294/18
Провадження № 2/369/1474/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

секретаря Смушко К.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , 2006 року народження, якій на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (на даний час Бучанський район). Квартиру була придбана нею ще в 2007 році.

На даху будинку (на п`ятому поверсі з внутрішнім перекриттям на два поверхи) 4 поверхового будинку здійснюється внутрішні роботи у незаконно надбудованому мансардному приміщенні №12м, відповідачем ОСОБА_2 . Такі роботи проводились відповідачем незаконно, без отримання будь-яких дозволів та погоджень, а будинок будувався та вводився в експлуатацію саме як 4-поверховий. А на даний час вже вийшов 6 поверховий будинок. У результаті незаконних дій відповідача ОСОБА_2 у її квартирі на другому поверсі на стінах та стиках, що прилегла до несучих стін (внутрішні квартирні перегорожі), стали поступово з`являтись мікро тріщини (після проведення внутрішніх з укріплення стін штукатуркою шаром 3-7 см по монтажній сітці), у ванній кімнаті лопнула та відійшла від пандусу акрилова ванна асиметричної форми, що зафіксована монтажним клеєм на пандусі, та примикає (приклеєна іншим боком) також до несучої стіни. У коридорі лопнула посередині підвісна гіпсокартонна стеля, у під`їзді на стінах з першого поверху по останній поверх з`являються мікро тріщини.

У подальшому у ванній кімнаті лопнула стяжка по шву між рядами керамічної плити в трьох місцях між коробом в лівому куті та несучою стіною, посередині на несучій стіні, в правому куті між несучою стіною та кімнатною перегорожею та залом. З`явилась тріщина на кухні та стику міжкімнатної перегорожі з несучою стіною в тому ж самому місці, де на сходовій клітці з зовні іде тріщина з першого поверху до даху мансарди, тобто дана тріщина є крізною. У під`їзді з`явились знову тріщини після його ремонту влітку 2017 року. У будинку грубо порушено норми гідроізоляції фундаменту та йде динамічний процес осідання фундаменту за рахунок осідання ґрунту, навколо будинку провалюється тротуарна плитка на 15-30 см. Всі обставини зафіксовані актами обстежень.

Своїми неправомірними діями відповідач завдав власнику квартири матеріальної шкоди в розмірі вартості ванни 6093 грн. (розмір шкоди уточниться при розгляді справи після призначення експертизи) та моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн.

Просила суд:

стягнути з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданих збитків в розмірі 6093 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.;

зобов`язати ОСОБА_2 привести нежитлове приміщення №12 6-ї секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекритті на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

12 квітня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 . Не погоджуючись з позовом, відповідач вказав, що на підставі договору купівлі-продажу він придбав нежитлове приміщення (творча майстерня) АДРЕСА_3 . Купував з метою переведення його в житлове, здійснення реконструкції та вирішення житлового питання своєї родини. Для вказаних цілей він продав квартиру та його родина мешкає в орендованій квартирі. Перед проведенням робіт він отримав дозвіл та погодження сусідів, в тому числі й позивача, та отримав декларацію про початок будівельних робіт, замовив архітектурне рішення. З 15 секцій даного будинку, більшість мають надбудови у 2-3 поверхи, тому він не перший хто вирішив так зробити. Всі пошкодження, які зафіксовані в актах можуть бути наслідком неякісного ремонту, зробленого позивачкою, демонтажу вікна та встановлення арки. Також вважає, що є неналежним позивач. Позивачка не довела суду завдання їй шкоди його діями. Просив відмовити в задоволенні позову.

11 травня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивачка додатково вказала, що будинок будувався як 4-х поверховий, вводився таким в експлуатацію, жодних нежитлових, мансардних чи інших нежитлових приміщень там не було. Це все є маніпуляції та махінації забудовника та експлуатуючої компанії. Вона інвестувала кошти саме в такий будинок. Квартира їй була передана в незадовільному стані, тому нею був зроблений дуже гарний, якісний ремонт. Вважає, що відповідач вводить суд в оману щодо відсутності в нього житла, оскільки їй стало відомо, що йому належать ще кілька приміщень, де він також буде незаконно проводити надбудови та продавати за значні кошти. А те, що при цьому у сусідів руйнуються стіни, йому не цікаво.

Вказала, що відповідач не надав та не довів яким чином особа, яка продала йому нежитлове приміщення, по факту дах, змогла таке зробити. Оскільки дах не можна продавати, всі допоміжні приміщення перебувають у власності всіх мешканців, а вона своєї згоди на продаж даху ніколи не давала.

Всі пошкодження, які нею наведені, виникали поступово, і є наслідком неправомірних дій відповідача. Вона ніколи не надавала йому згоду на реконструкції нежитлового приміщення в житлове. Вважає всі доводи відповідача фікцією. Просила задоволити позов у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні 11 травня 2018 року до участі у справі залучено у якості третьої особи Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

17 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів та оплати.

У зв`язку з невиконанням клопотання експерта та не проведення оплати, експертиза залишена без виконання.

У підготовчому судовому засіданні 12 вересня 2019 року до участі у справі залучено у якості третьої особи ОСОБА_5 .

У підготовчому судовому засіданні 04 лютого 2020 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача ОСОБА_5 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року рішення районного суду скасовано та позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 привести нежитлове приміщення №12 6-ї секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекритті на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про зобов`язання привести приміщення у попередній стан скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, цивільну справу 04 травня 2022 року передано до провадження судді Пінкевич Н.С.

Ухвалою судді від 06 травня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 травня 2022 року.

Підготовчі судові засіданні відкладались за клопотанням позивача на 13 липня, 27 вересня 2022 року.

У підготовчому судовому засіданні 27 вересня 2022 року до участі у справі залучено у якості третьої особи ОСОБА_3 .

12 жовтня 2022 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_3 . Підтримуючи позовні вимог вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_4 у цій же секції будинку прямо під мансардою відповідачів. Він надав згоду на реконструкцію приміщення, але не таку як побудував відповідач найвища мансарда у усіх в даному будинку. Відповідач грубо порушив норми та їх домовленості щодо перебудови. Внаслідок змін проекту у нього постійний грохіт в період дощів та злив, по кондиціонерам та відливам (не можливо навіть відкрити вікна), постійні підтікання по стінам і вікнам, вогкість, затікання води. Також після зміни проекту, відповідач фактично збільшив навантаження на будівлю, зробив глибокий балкон на першому поверсі своєї мансарди, а він отримав зниження температури повітря в залі своєї квартири на 2-3 градуси та в одній із кімнат з протилежної сторони квартири, над якою раніше була криша, а тепер просто частина стіни під відкритим небом. Це має наслідком збільшення витрат на опалення в холодний період року. Крім того, постійні підтікання дощової води в секції та тріщини несучої стіни в під`їзді зі сторони кухонь квартир всього стояка під мансардою.

Постійні зміни продовжують відбуватись в його квартирі й на далі. Так, у ванній кімнаті лопнула посередині плитка, почалось розтріскування умивальника у ванній кімнаті в місцях кріплення до стіни, наявні тріщини плитки над дверима ванної кімнати, порушена вентиляція у ванній кімнаті, що призвело до надмірної вологості та появі грибка. Тріснув блок розеток на кухні, який знаходиться на несучій стіні будівлі, де викладений плиткою фартух кухні, міжкімнатні двері просіли так, що не підлягають регулюванню.

Відповідач провів реконструкцію мансарди над його квартирою без дозвільної документації, за незрозумілим проектом, з порушенням будівельних норм, без експертизи, без контролю якості та відповідності усім нормам, без введення об`єкту в експлуатацію. ОСОБА_2 не виконав домовленості із сусідами, погіршив умови його проживання, тому має демонтувати незаконну конструкцію та привести кришу під`їзду до попереднього стану. Просив позов задоволити.

21 жовтня 2022 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, заява подана на виконання вимог суду касаційної інстанції щодо відповідача ОСОБА_5 .. Позивачка додатково вказала, що відповідачами порушено ст.383 ЦК України, здійснено перепланування житлових приміщень, що погіршили умови експлуатації та проживання всіх окремих громадян у будинку або її квартирі зокрема. У порушення ст.152 ЖК та п.4 Правил користування приміщень житлових будинків і прибудинковими територіями відповідачі не отримали дозволу виконавчого комітету сільської ради. Також у відповідачів відсутні будь-які документи, що надають право на виконання будівельних робіт.

З реєстру речових прав стало відомо, що квартиру ОСОБА_2 за договором іпотеки передав у власність ОСОБА_5 . Але фактично всі роботи робить відповідач ОСОБА_2 , вона постійного бачить його та його дружину. Вважає, що по суті відбулась «фіктивна передача права власності на майно». Як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_5 допустили порушення норм, що погіршили умови експлуатації та проживання всіх мешканців будинку. Мансарда (горище будинку) є допоміжним приміщенням, призначене для експлуатації всього будинку, обслуговування всіх мешканців. Власник квартири в будинку зобов`язаний утримувати в належному стані спільне майно, яким є несучі конструкції. Їх пошкодження є порушенням прав всіх мешканців.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду документів, які б підтверджували проходження ним процедури отримання дозволу на будівництво класу СС2 та надбудови ще додаткових 2 поверхів: не зроблено експертного висновку щодо технічних умов площі загального користування, не провів дій щодо укріплення фундаменту будинку та несучих конструкцій, що має наслідок їх руйнування, множинні тріщини, як в під`їзді, так і квартирах. Тому всіх перебудови відповідачів є самочинними в розумінні ст. 376 ЦК України та підлягає знесенню. По іншій судовій справі вже зобов`язали сусіда привести нежитлове приміщення у попередній стан (справа 814/519/15).

Просила суд:

зобов`язати ОСОБА_2 привести 6-ти кімнатну квартиру (колишнє нежитлове приміщення №12М) 6-ї секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку;

зобов`язати ОСОБА_5 привести 6-ти кімнатну квартиру (колишнє нежитлове приміщення №12М) 6-ї секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.

08 грудня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про уточнення номеру квартири відповідачів відповідно до інформації з реєстру речових прав.

Просила суд:

зобов`язати ОСОБА_2 привести 6-ти кімнатну квартиру АДРЕСА_5 (колишнє нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку;

зобов`язати ОСОБА_5 привести 6-ти кімнатну квартиру АДРЕСА_5 (колишнє нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Просили позов задоволити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Додатково відповідач повідомлявся про судове засідання через оголошення про виклик на сайті районного суду. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (15 листопада 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб та остання змінила прізвище після шлюбу на « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_4 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_7 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8805559 від 02 вересня 2013 року.

ОСОБА_2 був власником нежитлового приміщення, творчої майстерні АДРЕСА_8 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43533081 від 09 вересня 2015 року.

ОСОБА_5 є власником квартири загальною площею 198,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №315707114 від 21 листопада 2022 року.

Право власності сторін при розгляді даної справи не оспорювалось сторонами, в тому числі реєстрація права власності на спірне приміщення за відповідачем ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 вже після проведення всіх робіт та переведення нежитлового приміщення у житлове.

Відповідно до ст.ст.7,12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.3 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

В силу вимог п.17,19 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Встановлено, що згідно Акту обстеження №94 від 20 червня 2017 року було проведено обстеження квартири АДРЕСА_10 та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири. Причини виникнення вказаних тріщин не зазначено.

Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 17 серпня 2017 року внесено дані про початок виконання будівельних робіт за певними адресами та вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення №12, однак ОСОБА_2 було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.

Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 08 вересня 2017 року було здійснено декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення №12, однак ОСОБА_2 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.

Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 28 вересня 2017 року здійснено декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою: АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення №12, однак ОСОБА_2 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.

Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 05 січня 2018 року здійснено декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення №12, однак ОСОБА_2 було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.

Згідно Акту обстеження №1 від 30 січня 2018 року було проведено обстеження квартири АДРЕСА_10 та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири. Причини виникнення вказаних тріщин не зазначено.

Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 30 січня 2018 року здійснено декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення №12, однак ОСОБА_2 було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи.

Архітектором ОСОБА_11 було складено Проект архітектурних рішень по об`єкту: Реконструкція нежитлового приміщення (творчої майстерні) 12, в житловому будинку АДРЕСА_11 .

Як вказувалось вище, а саме з листів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області №10/10-49/0809/06/01 від 08 вересня 2017 року, №10/10-80/2809/06/01 від 28 вересня 2017 року, №10/10-53/0501/06/01 від 05 січня 2018 року, під час виїзду 28 липня 2017 року на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_11 , нежитлове приміщення АДРЕСА_5 , з метою проведення позапланової перевірки замовником будівництва ОСОБА_2 було недопущено посадову особу Департаменту до проведення перевірки, про що було складено відповідний акт від 28 липня 2017 року та вручено приписи від 28 липня 2017 року №С-2807/11з з вимогою допустити посадову особу Департаменту до проведення перевірки 10 серпня 2017 року та №С-2807/12 з вимогою зупинити з 28 липня 2017 року будівельні роботи за вищевказаною адресою об`єкту будівництва.

Під час виїзду 10 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки виконання замовником будівництва ОСОБА_2 вимог приписів від 28 липня 2017 року №С-2807/11, №С-2807/12 було встановлено, що вимоги вказаних приписів не виконані, а саме: посадову особу Департаменту не допущено до проведення перевірки на об`єкті будівництва та будівельні роботи на вказаному об`єкті будівництва продовжуються.

За результатами перевірки було складено акт №Т-1008/4 та вручено припис від 10 серпня 2017 року №С-1008/6 з вимогою виконати припис від 28 липня 2017 року №С-2807/12 (зупинити будівельні роботи) та допустити посадову особу Департаменту до проведення перевірки 30 серпня 2017 року.

Під час виїзду 30 серпня 2017 року на об`єкт будівництва з метою проведення перевірки виконання замовником будівництва ОСОБА_2 вимог припису від 10 серпня 2017 року №С-1008/6 було встановлено, що вимоги вказаного припису не виконані, а саме посадову особу Департаменту не допущено до проведення перевірки на вказаний об`єкт будівництва та будівельні роботи реконструкції нежитлового приміщення продовжуються. За результатами перевірки було складено акт №Т-3008/4.

Встановлено, що відповідач не виконав вимог приписів.

Згідно з ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, перепланування житлових приміщень, що погіршує умови експлуатації та проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно з п.1.4.6 Правил №76, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Згідно зі ст.152 ЖК України та п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572, переобладнання й перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Посилання відповідача на вищевказані листи департаменту та їх приписи на підтвердження порушення відповідачами будівельних норм, відсутність дозволів, суд до уваги не приймає, оскільки ними не встановлено жодного порушення, а лише факт не допуску, що не може ототожнюватись. Не виконання припису, має наслідком покладення на особу штрафу, а не зобов`язання відповідачів привести 6-ти кімнатну квартиру (колишнє нежитлове приміщення №12М) 6-ї секції багатоквартирного 4-х поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку. У матеріалах справи взагалі відсутня будь-яка інформація, що саме було зроблено відповідачами у спірному помешканні та відповідність чинним нормам.

Не підтверджують доводи позову і подані Акт обстеження №94 від 20 червня 2017 року та Акту обстеження №1 від 30 січня 2018 року. Так, у даних актах не вказані причини виникнення вказаних тріщин, не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та виявленими тріщинами, пошкодженнями. З поданих третьою особою фото можливо встановити наявність грибкового нальоту, підтікань, тріщини розетки, але встановити коли, де вони зроблені не є можливим. Вони також не підтверджують причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та тими наслідками, які в них зафіксовано.

При розгляді справи ні позивач, ні третя особа клопотання про призначення експертизи не заявили для вирішення спірних питань, а суд спеціальних знань не має.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, квартира, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього і воно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Ознаками самочинного будівництва є: відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання вимог припису.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Зібраними і дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що на час розгляду справи право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано. Тому доводи позову про самочинність дій відповідача, порушення ними у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, не знайшли свого підтвердження.

Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Так, статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Також судом встановлено, що право власності відповідача ОСОБА_5 на спірну квартиру зареєстровано. У матеріалах справи відсутні докази того, що при реєстрації права власності були порушені норми законодавства. Вцілому право власності відповідача при розгляді справи не оспорювалось, позивачка лиш вказала, що відбулась «фіктивна» передача права на спірну квартиру. Оскільки позивачка посилалась на здійснення відповідачами самочинного будівництва, на час вирішення справи, право власності на обєкт вже зареєстровано, тому доводи позивача про самочинність не знайшли свого підтвердження.

Посилання позивача на справу № 814/519/15 суд також не приймає до уваги.

Так, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року зобов`язано особу привести нежитлове приміщення №20 в житловому будинку АДРЕСА_12 у попередній стан шляхом: демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку АДРЕСА_12 в місці самочинного будівництва.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року по справі за позовом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Особи про зобов`язання відповідача привести нежитлове приміщення у попередній стан залишено без змін.

Хоч і спір стосується нежитлового приміщення у цьому ж багатоквартирному житловому будинку, але обставини справи не є аналогічними цій. При розгляді справи 814/519/15 судом не перевірялось дотримання будь-яких норм (будівельних, санітарних, пожежних тощо) при здійснення будь-яких робіт ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 , не встановлювались жодних обставин щодо спірної квартири відповідачів. По справі 814/519/15 державною установою проведено перевірку об`єкту нежитлового приміщення та встановлені конкретні порушення саме на цьому об`єкті та не усунення власником порушень, встановлених у приписі.

Натомість по даній справі третьою особою встановлено лише факт недопуску працівника до приміщення. Але встановлено, які саме проведені роботи чи дотримані при цьому всі вимоги. Тому доводи позивача та третьої особи ОСОБА_3 в цій частині є необґрунтованими.

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц викладено висновок, що здійснюючи захист порушених прав позивача, який вважає, що таке порушення завдано внаслідок протиправних дій відповідача, слід звертати увагу й на те, що здійснюючи захист прав однієї особи шляхом зобов`язання вчинення певних дій іншою особою, підлягає з`ясуванню чи не будуть порушені права інших осіб, в тому числі відповідача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а проведення робіт не може ототожнюватись з порушенням будівельних, санітарних, пожежних норм, відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку з проведеними роботами відповідачами та настання негативних наслідків для позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови задоволення поданого позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2023 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ