ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину майна в порядку спадкування.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ліфлянчика С.І., звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду не було правових підстав для залишення позову без розгляду у підготовчому засіданні.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

06 лютого 2023 року від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчика С.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший зручний для суду день та час. У клопотанні він вказав, що буде знаходитись в судовому засіданні у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська.

Вказане клопотання до задоволення не підлягає, оскільки до нього не долучено жодних належних та допустимих доказів (т.2 а.с.25-26).

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином сповіщеного представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ліфлянчика С.І.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що, будучи належним чином повідомленим, позивач не з`явився у судові засідання 12 вересня 2022 року, 28 жовтня 2022 року та 09 грудня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу на те, що єдиним доводом апеляційної скарги є те, що у суду відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у підготовчому провадженні.

З врахуванням доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України). Порядок проведення підготовчого засідання врегульовано ст. 198 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи по суті відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що поняття «підготовче засідання» та «судове засідання» не є тотожними, оскільки ці судові процедури мають різну мету та виконують різні завдання.

Так, підготовче засідання спрямоване на з`ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи. У свою чергу, в судовому засіданні суд у присутності учасників судового процесу розглядає докази та вирішує спір по суті.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм, явка учасників справи у підготовче засідання є їх правом, а не обов`язком.

За змістом частини 5 статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Колегія зазначає, що стаття 223 ЦПК України, якою передбачено наслідки неявки в судове засідання, міститься у Главі 6 ЦПК України, що регулює порядок розгляду справи по суті.

Попри те, що пунктом 1 частини 2 статті 200 ЦПК України передбачено можливість залишення позовної заяви без розгляду за результатами підготовчого засідання, виходячи з системного аналізу частини 5 статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України можна зробити висновок, що залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання,а не в підготовче засідання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі №759/15271/17 (№61-14373св19) та від 11 березня 2020 року №761/8849/19 (№61-21428св19).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетроська від 04 січня 2021 року відкрите провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 06 квітня 2021 року (т.1 а.с.80-81).

Після чого судом витребувались докази по справі (т.1 а.с.128-129,131-132).

У судовому засіданні 16 листопада 2021 року, у якому був присутній представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І., відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 , оголошено ухвалу про закінчення підготовчого засідання і призначення справи до судового розгляду по суті на 09 лютого 2022 року на 14 год. 00 хв. (т.1 а.с.209,210).

Тобто в матеріалах справи містяться належні докази закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Та належні докази того, що представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. знав про це.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 09 лютого 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. був у судовому засіданні та просив оголосити перерву. Суд оголосив перерву та відклав розгляд справи на 15 квітня 2022 року (а.с.211,212).

У судове засідання 15 квітня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. не з`явився. 23 червня 2022 року та 12 вересня 2022 року подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, які були задоволені та розгляд справи було відкладено.

28 жовтня 2022 року та 09 грудня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ліфлянчик С.І. у судові засідання не з`явився. Заяви про розгляд справи за відсутності або заяви про відкладання справи з зазначенням причин суду не надав.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він вправі подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Апеляційна скарга не обґрунтовувалась тим, що сторона позивача не була повідомленою про дату та час судового засідання.

Фактично з матеріалів справи вбачається зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у п.1 ст.6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права; недобросовісність дій; умисний характер; завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний результат, вчиняє процесуальні дії, зовні схожі на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Однак, такі дії мають повністю штучний характер, хоча зовні протікають в межах правового поля, а насправді ними заподіюється шкода інтересам інших учасників процесу та взагалі інтересам правосуддя.

У п.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 по справі №199/6713/14-ц касаційний суд зазначив, що зловживання процесуальним правом є такі дії, що суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

Таким чином ухвала суду першої інстанції (з врахуванням доводів апеляційної скарги) є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що право ОСОБА_1 на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України, якою передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17 (провадження №61-9536св21).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.