ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 953/19734/21

провадження № 22ц/818/196/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Супрун Я.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представниця заявника ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи - Харківська міська рада, представниця заінтересованої особи Марченко М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2022 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, яку в подальшому уточнив.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який доводився йому троюрідним братом по лінії його матері, всі витрати на поховання він взяв на себе.

Вказав, що після смерті ОСОБА_3 16 лютого 2021 року він подав заяву про прийняття спадщини до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори та заведено спадкову справу № 95П/2021.

Зазначив, що на його запит державний нотаріус відповів, що відсутні документи, що достеменно підтверджують родинний зв`язок, у зв`язку з чим він позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом порядку.

Стверджував, що в даній справі відсутній спір про право, оскільки він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання відповідної заяви.

Посилався на те, що померлий ОСОБА_3 є його троюрідним братом по лінії матері ОСОБА_4 , яка є двоюрідною сестрою матері ОСОБА_3 ОСОБА_5 . Батьками померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В свою чергу його матір`ю є ОСОБА_10 . Батьками його матері є: мати ОСОБА_11 , батько не вказаний. Батьками його баби ОСОБА_11 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Як вбачається з відповіді Державного архіву Запорізької області від 09 червня 2021 року № 01-32/Л-1272, дочками ОСОБА_12 є ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які є рідними сестрами, а ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є двоюрідними сестрами по лінії матері, а ОСОБА_3 є його троюрідним братом.

Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_1 є троюрідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по лінії матері ОСОБА_4 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснено право заявника звернутися в порядку позовного провадження.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали порушив норми процесуального права. Так, судом не вирішено його клопотання про виклик свідків та витребування копії матеріалів спадкової справи. Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що для того щоб судом було встановлено наявність спору з подальшим залишенням заяви про встановлення факту родинних відносин без розгляду, суд повинен встановити цей факт лише під час розгляду цієї заяви. Вказав, що пояснення заінтересованої особи не містили жодних обґрунтувань оспорювання факту родинних відносин, як і наявності спору про право. При цьому, в чому саме полягає наявність спору про право ані в поясненнях заінтересованої особи, ані в оскаржуваній ухвали зазначено не було. Вважав, що для встановлення факту наявності спору про право в даній справі повинні існувати інші спадкоємці, які на момент подання та розгляду судом заяви про встановлення факту родинних відносин, мали спадкові права та оспорювали би його право на прийняття спадщини. Але, в даній справі інші спадкоємці, які б мали спадкові справи та оспорювали б його право на прийняття спадщини відсутні, що зазначено у відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори № 2615/02-14 від 23 вересня 2021 року, в якій вказано, що він є таким, що прийняв спадщину. Дітей у спадкодавця не було, двоюрідна тітка спадкодавця ОСОБА_4 відмовилась від права на прийняття спадщини на користь заявника, заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило, відомості про інших спадкоємців, виданих заповітів, спадкових договорів відсутні. Посилався на те, що Харківська міська рада ніяким чином не оспорювала права заявника на прийняття спадщини, оскільки радою не було подано жодних заяв про визнання майна відумерлою спадщиною або будь-яких інших документів щодо оскарження прийняття спадщини заявником. Вказав, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові від 14 квітня 2021 року у справі за № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21).

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції представниця заявника наполягала на задоволення заяви та пояснила, що інших документів для встановлення родинних відносин, крім тих, що знаходяться в справі, у заявника немає. Спадкове майно, на яке претендує заявник складається з комунальної квартири АДРЕСА_1 , якої вже належить за заповітом заявнику, який залишила йому ОСОБА_5 , яка є матір`ю спадкодавця.

Представниця Харківської міської ради заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала спадщину відумерлою, заперечувала проти заявлених заявником вимог та не визнавала за ним право на спадкування після смерті спадкодавця. Також, зазначила, що відповідний позов буде подано після чинності оскаржуваної ухвали у порядку статті 1277 ЦК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подана заява не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки заява свідчить про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

За договором-замовленням на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 від 04 листопада 2020 року замовником є ОСОБА_1 (а.с.11).

Як вбачається з відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори № 2615/02-14 від 23 вересня 2021 року за матеріалами спадкової справи № 89П/2021 після смерті ОСОБА_3 станом на 17 лютого 2021 року до складу спадкоємців ОСОБА_3 входить спадкоємець за законом, троюрідний брат спадкодавця ОСОБА_1 . Спадщину ОСОБА_1 прийняв, оскільки 16 лютого 2021 року подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Двоюрідна тітка спадкодавця ОСОБА_4 ,, від права на прийняття спадщини відмовилась на користь ОСОБА_1 , про що подала заяву 18 грудня 2021 року до нотаріальної контори. Мати спадкодавця ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона в розірваному шлюбі з ОСОБА_6 з 12 квітня 1966 року і в інший зареєстрований шлюб не вступала. Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Як вбачається з інформації зі спадкового реєстру від 16 лютого 2021 року за № 63565458 щодо заповітів, спадкових договорів від імені спадкодавця інформація відсутня. Дані про інших спадкоємців, передбачених законом, у спадковій справі відсутні (а.с.15).

Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_16 (а.с.16).

12 квітня 1966 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 шлюб розірвано. Її прізвище змінено на дівоче « ОСОБА_17 » (а.с.18).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Батьками ОСОБА_14 є ОСОБА_8 та ОСОБА_18 (а.с.19).

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_19 (а.с.20).

12 січня 1973 року ОСОБА_19 вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_20 » (а.с.21).

Батьками ОСОБА_19 зазначено: мати ОСОБА_11 (а.с.22).

Батьками ОСОБА_11 є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.23).

Із відповіді з Державного архіву Запорізької області від 09 червня 2021 року № 01-32/Л-1272 вбачається, що у ОСОБА_21 та ОСОБА_22 були діти, зокрема дочки: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.а25-26).

Як вбачається з експертного висновку № 056/893-а від 09 липня 2021 року Українського бюро лінгвістичних експертиз, запис особового імені «Микита» (довідка видана Державним архівом Запорізької області, запис « ОСОБА_12 ») та записи російською мовою особового імені « ІНФОРМАЦІЯ_9 », похідні жіночі форми імені по батькові « ОСОБА_29 » (свідоцтво про народження (повторне), запис « ОСОБА_30 », батько « ОСОБА_31 », « ОСОБА_32 » (свідоцтво про народження ОСОБА_19 , запис мати « ОСОБА_33 ») та « ОСОБА_34 », « ОСОБА_35 » (свідоцтво про народження ОСОБА_5 (повторне), запис « ОСОБА_36 ») у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними (а.с.26,27).

Із експертного висновку № 056/400-а від 01 квітня 2021 року Українського бюро лінгвістичних експертиз вбачається, що записи особового імені « ОСОБА_27 » (свідоцтво про народження (повторне), запис « ОСОБА_30 » та « ОСОБА_37 » (свідоцтво про народження ОСОБА_19 , запис російською мовою мати « ОСОБА_33 ») у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Записи імені по батькові « ОСОБА_32 » (свідоцтво про народження ОСОБА_19 , запис російською мовою мати « ОСОБА_33 ») та « ОСОБА_29 » (свідоцтво про народження (повторне), запис « ОСОБА_30 ») у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.28).

До суду першої інстанції від Харківської міської ради надійшли пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду, не надав належних доказів в обґрунтування заявлених вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 є троюрідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважала, що заявником не було доведено, що він не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а у даному випадку отримати або внести зміни до документу, на підставі якого вбачаються розбіжності щодо ідентифікації особи. Також вказала, що Харківська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування, оспорює факт встановлення родинних відносин.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Положеннями частини другої статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 (провадження № 61-19306св21).

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що метою звернення заявника є встановлення в судовому засіданні обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, зокрема, з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після його смерті.

Крім того слід звернути увагу на суперечливе викладення ступеня спорідненості, які коріння родинності, у зв`язку з чим документальне підтвердження родинного зв`язку встановити неможливо.

З урахуванням наведенного, заява заявника про встановленн факту не підягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки за обставинами цієї справи встановлено, що існує спір про право (заявник та заінтересована особа претендують на майно, яке входить до складу спадщини). Майновий спір підлягає вирішенню виключно у порядку позовного провадження.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 26 травня 2021 року у справі № 638/282/19 (провадження № 61-13573св20), від 26 квітня 2022 року у справі №636/3814/20-ц (провадження № 61-1155св22).

Отже, оскільки заінтересована особа територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради зазначила про те, що встановлення юридичного факту, про який просив заявник впливає на права Харківської міської ради щодо визначення спадщини відумерлою (стаття 1277 ЦК України), вимоги заявника підлягають розгляду за правилами позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

В апеляційній скарзі заявник посилався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 14 квітня 2021 року у справі за № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21). Однак, у цій постанові сформульовано висновок про те, що звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для подальшого вирішення спору про прийняття спадщини дає підстави для висновку про існування спору про право, а тому заява в порядку окремого провадження підлягає залишенню без розгляду.

ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.