Справа №:755/1371/23
Провадження №: 2-о/755/77/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в:

До провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана заява.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року дану заяву було залишено без руху та надано заявнику п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

На виконання вищенаведеної ухвали про залишення заяви без руху, 06 лютого 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків.

Однак, дослідивши заяву на усунення недоліків, суддя дійшов висновку про не усунення в повному обсязі заявницею недоліків заяви, вказаних в ухвалі від 02 лютого 2023 року, на підставі наступного.

Так, серед іншого, у вищезазначеній ухвалі від 02 лютого 2023 року судом було вказано про те, що подана заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису не містить конкретизації прохальної частини щодо вимог заяви.

Зокрема, у своїй заяві заявниця просить: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити тимчасове обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) заявниці, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , до місця навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Однак, як було встановлено судом, в порушення норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також положень ЦПК України, заявниця у своїй заяві, не зазначає конкретну відстань, відповідно до якої вона просить заборонити ОСОБА_2 наближатися до неї та не визначає, до яких саме місць її частого відвідування та якого місця роботи, навчання необхідно вжити заходів щодо тимчасового обмеження прав заінтересованої особи (відповідні адреси установ).

Як було вказано в ухвалі суду, зазначені відомості може визначити виключно заявниця, яка формулює свої вимоги, оскільки при вирішенні судом справи по суті, відповідно до норм закону, суд позбавлений можливості вийти за межі таких вимог заяви та самостійно визначити конкретні відомості, за якими заінтересованій особі необхідно тимчасово обмежити її права, у разі задоволення даної заяви. При цьому, вказані дані, які заявниці необхідно було зазначити у прохальній частині заяви - є необхідними, при ухваленні рішення суду по суті справи, для можливості його подальшого пред`явлення до виконання, у разі задоволення вимог заяви.

Тобто заявнику необхідно було подати до суду нову редакцію заяви про видачу обмежувального припису з уточненими вимогами такої заяви, у відповідності до кількості сторін, про що і було зазначено у відповідній ухвалі суду про залишення заяви без руху.

Однак, як встановлено із поданих на виконання ухвали суду документів, заявником не було надано суду нову редакцію заяви про видачу обмежувального припису з конкретизованими вимогами, а отже, вбачається, що ОСОБА_1 не в повному обсязі усунула недоліки даної заяви.

Окрім того, на виконання вимог ухвали суду заявницею не надано доказів родинних зв`язків з особою, щодо якої ставиться питання про встановлення обмежувального припису, якою, як викладено у заяві, є син заявниці.

Також, слід зауважити, що на виконання вимог ухвали суду заявницею, серед іншого, було надано відповідні документи, а зокрема: копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та довідку Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству (КМЦГР). Проте, вбачається, що вказані документи були подані до суду в одному екземплярі, що суперечить вимогам ст. 177 ЦПК України.

Тобто в даному випадку, заявник не повністю усунув недоліки поданої ним заяви та не виконав всі вимоги, зазначені судом в ухвалі від 02 лютого 2023 року.

В той же час, вбачається, що дана заява подана до суду в порядку окремого провадження.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Тобто до заяв в порядку окремого провадження, також застосовуються загальні правила визначені положеннями ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, з огляду на те, що судове рішення про залишення заяви без руху, не було виконано стороною заявника в повному обсязі, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду із вказаною заявою, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 43, 44, 48, 81, 175, 185, 260, 294, 350-1-350-6 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк