ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/21/20 Номер провадження 22-ц/814/859/23Головуючий у 1-й інстанції Вельможна І.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної Олени Олександрівни на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 24 січня 2022 року) за заявою заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної Олени Олександрівни про перегляд рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Управління Державної казначейської служби України у Зміївському районі Харківської області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року, задоволений частково позов ОСОБА_1 : визнана протиправною бездіяльність Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо невиконання виконавчого листа, виданого на виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області по справі №1/2014/108/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 891,00 грн в рахунок відшкодування матеріального збитку та 30 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 37 891,00 грн; стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, на користь ОСОБА_1 10 000 грн (десять тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області; у задоволенні інших вимог відмовлено, вирішено питання судових витрат.

У жовтні 2020 року заступник начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорна О.О. звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування вимог заяви посилалася на те, що після набрання рішенням у справі законної сили відповідачу стало відомо про смерть ОСОБА_2 , боржника у виконавчому провадженні, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про смерть боржника ОСОБА_2 стало відомо із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 19 жовтня 2020 року.

Зазначена обставина є нововиявленою та істотною, оскільки судове рішення не могло бути виконане у зв`язку із смертю боржника.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної О.О. про перегляд рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Заступник начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорна О.О. в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, задовольнити заяву про перегляд рішення суду у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зазначається, що суд не дав належної оцінки тій обставині, що смерть боржника (відповідача), про яку не було відомо виконавцю, взагалі унеможливлювала виконання рішення суду.

З огляду на те, що матеріали виконавчого провадження вже були знищені на час розгляду справи судом, перевірити наявність рішень виконавця про зупинення чи відкладення виконавчого провадження було неможливим.

Суд не звернув уваги, що до обов`язків виконавця не належить отримання інформації (даних) про смерть сторони виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2022 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 02.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду ві д 29 вересня 2020 року, встановлені такі фактичні обставини.

12.04.2012 Зміївським районним судом Харківської області на виконання рішення суду виданий виконавчий лист №1/2014/108/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 891 грн матеріального збитку та 30 000 моральної шкоди, а всього 37 891 грн.

09.08.2012 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №1262 за ЄДРВП №33898459 за виконавчим листом суду, з метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до установ, що реєструють наявність рухомого або нерухомого майна у громадян, боржнику запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документу у термін до 16.08.2012.

Згідно копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.02.2014 №04-37/135/4041 ВП №33898459 у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

09.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив повідомити йому про прийняті міри відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з виконання вище зазначеного виконавчого листа.

26.05.2018 ОСОБА_1 звертався до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою щодо невиконання судового рішення, який листом від 05.09.2018 та додатковим листом від 23.10.2018 повідомив позивача про повернення державним виконавцем 27.02.2014 виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Звернення позивача до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області стосовно працівників виконавчої служби зареєстровано в журналі єдиного обліку №5133 від 04.07.2018, проведена перевірка та прийнято рішення про відсутність ознак кримінального правопорушення.

Зі змісту звернення позивача до відділу поліції вбачається, що він 15.09.2016 звертався зі скаргою в Європейський суд з прав людини (заява №56256/16), на яку Європейський суд 27.10.2016 надіслав позивачу лист (а.с.16), в якому проінформував останнього про визнання такої заяви неприйнятною, заява не відповідає критеріям прийнятності, викладеним у статтях 34 і 35 Конвенції.

За відомостями з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у виконавчому проваджені ВП №33898459 прийняті постанова про відкриття виконавчого провадження - 09.08.2012 та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу - 27.02.2014.

Задвольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у межах виконавчого провадження №33898459 державний виконавець порушив строк проведення виконавчих дій, визначений ч.2 ст.30 Закону №606; не вчинив певних виконавчих дій з виконання рішення, за яким виданий виконавчий лист, в тому числі винесення постанови про арешт майна боржника, вжиття заходів щодо розшуку майна боржника, направлення відповідних запитів задля перевірки майнового стану боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з порушенням строку проведення виконавчих дій та не направив копію постанови стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (зворотного відповідачем не доведено), що унеможливило реалізацію стягувачем визначеного законодавцем права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону; рішення суду про стягнення на користь позивача грошових коштів в період з 09.08.2012 по 27.02.2014 залишалось невиконаним, докази на підтвердження вжиття відповідачем заходів примусового виконання рішень суду не надані.

Суд першої інстанції оцінюючи доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, дійшов висновку, що у межах розгляду справи за позовом ОСОБА_1 досліджувалося питання щодо правомірності дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні виконавчого листа та зроблено висновок про допущену бездіяльність виконавця, яка не пов`язана із фактом смерті боржника.

Апеляційній суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

Принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51-52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року, заява №52854/99; ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42-44 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04 у справі «Желтяков проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення, постанова або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Згідно ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Судовими рішеннями у цій справі встановлено, що державний виконавець у порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не вчинив дій з виконання рішення суду, отже висновок суду першої інстанції є правильним, адже навпаки, якщо б державний виконавець діяв сумлінно, то факт смерті боржника був би встановлений своєчасно. Відтак, встановивши факт смерті, державний виконавець, знову ж таки, мав би ухвалити відповідне рішення відповідно до вимог закону.

Тому є очевидним, що сам факт смерті боржника до відкриття виконавчого провадження не впливає на встановлені судовими рішеннями обставини і висновки.

Посилання в апеляційній скарзі не знищення матеріалів виконавчого провадження та відсутність у зв`язку з цим доказів про вчинення чи не вчинення виконавцем певних дій не може бути прийняте до уваги, оскільки це питання досліджувалося у межах розгляду спору по суті.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної Олени Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов