Справа № 365/369/22
Номер провадження: 2/365/18/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 січня 2023 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання МАТВІЄНКО Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») Балагурак В.В. звернулася до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 14.08.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав в Банку кредит у розмірі 10400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Кредитні правовідносини допускають правонаступництво, а отже, зобов`язання за кредитним договором перейшли до його спадкоємців та таким чином відбулась заміна боржників за забов`язанням. Спадкоємцями померлого є його діти, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які спадщину прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця були зареєстровані та постійно проживали разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 . Протягом шестимісячного строку з часу смерті ОСОБА_3 відповідачі із заявами про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли. Відсутність свідоцтв про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. У встановленому законом порядку позивач 30.12.2015 року направив претензію кредитора до Згурівської районної державної нотаріальної контори. 30.09.2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направлено листи-претензії, в яких позивач пред`явив свої вимоги, проте відповідачі вимоги кредитодавця не задовольнили. Розмір заборгованості за кредитом становить 9902,35 грн. та складається з наступного: 9702,31 грн. заборгованість за тілом кредиту, 200,04 грн. заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Балагурак В.В. просила суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.08.2009 року в загальному розмірі 9902,35 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_4 . За іншими позовними вимогами провадження відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року за клопотання позивача витребувано докази. Від Згурівської селищної ради витребувано довідку про те, хто постійно проживав (був зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та від Згурівської районної державної нотаріальної контори витребувано витяги із Спадкового реєстру з інформацією щодо заведення спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , наявність складених ним заповітів та виданих свідоцтвах про право на спадщину.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому невизнання позову обґрунтовує тим, що 30.06.2020 року Згурівським районним судом Київської області у справі № 365/119/20 ухвалено рішення про відмову в задоволенні аналогічного позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з часу ухвалення рішення обставини не змінились. Відповідач спадщину після смерті батька ОСОБА_3 не приймав, фактично разом з ним не проживав. Вказана обставина встановлена рішенням суду у справі № 365/119/20. Крім того, позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності. Позивачем було надіслано вимогу кредитора 30.12.2015 року, отже, строк позовної давності закінчився 30.12.2018 року.

В судове засідання позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивач у заяві просив справу розглядати у відсутність представника позивача.

В судове засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного.

Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 14.08.2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав в Банку кредит у розмірі 10400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.15), виписки по картковому рахунку (а.с.11-13).

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть а.с.34).

Станом на дату смерті ОСОБА_3 розмір заборгованості перед Банком за кредитом становить 9902,35 грн. та складається з наступного: 9702,31 грн. заборгованість за тілом кредиту, 200,04 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281 і 1282 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до

спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч. 2 та ч. 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_3 (ч. 2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 починається з 08.05.2015 року.

Банком у визначений ст. 1282 ЦК України строк висунуто вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_3 шляхом направлення її 30.12.2015 року до Згурівської районної державної нотаріальної контори (копія претензії кредитора а.с.39).

Згурівською районною державною нотаріальною конторою листом № 22/01-16 від 19.01.2016 року Банку було повідомлено, що спадкоємці ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, спадкова справа до майна померлого не заводилась (копія листа а.с.40).

30.09.2019 року банком направлено листи-претензії, адресовані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (копії листів-претензій а.с.41, 42, копія реєстру згрупованих поштових відправлень, копія фіскального чеку ДД ПАТ «Укрпошта» - а.с.44-46).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Судом встановлено, що заповіти ОСОБА_3 не складались. Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Спадкова справа до майна померлого не заводилась (інформаційні довідки із Спадкового реєстру від 15.09.2022 року а.с.73, 74).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним за однією адресою були зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (довідка Новоолександрівського старостинського округу Згурівської селищної ради а.с. 71), проте суд не приймає цю обставину, як беззаперечний доказ прийняття ними спадщини. Відповідачі жодних дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини не вчинили. До нотаріальної контори чи суду з приводу оформлення спадкових прав не звертались. Крім того, із довідки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 взагалі фактично не проживав разом з померлим. Ця обставина також встановлена рішенням Згурівського районного суду Київської області від 30.06.2020 року у справі № 365/119/20, та приймається судом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 1281 ЦК України, щодо того, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, підстави для задоволення вимог позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутні. Відповідачі спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймали, а відповідно і спадкове майно після його смерті не отримували.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається у позові як на підстави своїх вимог до відповідачів, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 про звернення до суду позивачем поза межами строку позовної давності, виходячи з наступного.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

30.06.2020 року Згурівським районним судом Київської області у справі № 365/119/20 ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення кредитної заборгованості.

Відтак, на момент звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з цим позовом строк позовної давності не закінчився, оскільки його перебіг слід відраховувати заново з часу звернення до суду з позовом у цивільній справі № 365/119/20, а саме з 18 березня 2020 року.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що в даному випадку має місце звернення до суду із позовом зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, виходячи з того, що з часу ухвалення Згурівським районним судом Київської області рішення у справі № 365/119/20 відповідачі могли вчинити дії щодо прийняття спадщини та її оформлення. В такому випадку, відмова судом у відкритті провадження, без зясування обставин щодо спадкування, потягне за собою порушення прав кредитора.

Проте, з огляду на недоведеність позовних вимог, в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця, слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Відповідачами про судові витрати суду не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207,634,638,1046,1047,1048,1049,1054,1055,1261,1268,1270,1281,1281

ст.ст. 2,77,78,81,141,255,263,264,265,273,279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», адреса: вулиця Грушевського, буд. 1Д, місто Київ, 01001, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ