Номер провадження: 22-ц/813/2934/23
Справа № 493/465/21
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Левчик» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання недійсним договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання недійсним договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.05.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, площею 3,45 га, кадастровий номер :01:002:0230, строком на 15 років, який був зареєстрований 20.12.2007 році у Балтському РВ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 49. Позивач повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, спадкоємцем даної земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 04.01.2016 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 19.05.2006 року, згідно з яким були зазначені реквізити орендодавця. Позивач вказував, що на даний час договір оренди землі від 19.05.2006 року сторонами не розривався та діє до 20.12.2022 року. 23.03.2021 року позивачу стало відомо про те, що 15.07.2020 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладено договір оренди землі, на підставі чого державним реєстратором Чернеченської сільської ради Балтського району Одеської області Сарафанюк Ю.В. винесено рішення №53736811 від 25.08.2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право № 37879742 від 17.08.2020 року про реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки, площею 3,4462 га, кадастровий номер :01:002:0230, строком на 15 років. 12.05.2021 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладено угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.03.2021 року, на підставі чого державним реєстратором Чернечанської сільської ради Балтського району Сарафанюк Ю.В. припинено інше речове право. Того ж дня між вказаними сторонами укладено новий договір оренди тієї ж земельної ділянки, строком на 15 років та державним реєстратором Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новаком С.П. зареєстровано запис про інше речове право 41977969 на підставі прийнятого рішення 58171922 від 17.05.2021 року. Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки, укладеної між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» в порушення вимог ст. 116 ч.5 ЗК України, згідно з якими передбачене правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3.4462 га, кадастровий номер: :01:000:0230, який був укладений 12.05.2021 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик», та припинити право оренди ПП «Левчик», вказаної земельної ділянки. (а.с. 1-27).

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргофірма Хлібна Нива» вирішено задовольнити; визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 12.05.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» щодо земельної ділянки площею 3,4462 га, кадастровий номер: :01:002:0230, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, право оренди якої зареєстровано державним реєстратором Авангардської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новаком Сергієм Петровичем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 41977969 від 12.05.2021 року); припинити право оренди Приватного підприємства «Левчик» земельної ділянки площею 3,4462 га, кадастровий номер: :01:002:0230, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, право оренди якої зареєстровано державним реєстратором Авангардської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Новак Сергієм Петровичем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 41977969 від 12.05.2021 року) на підставі договору оренди землі № б/н від 12.05.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик»; стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргофірма Хлібна Нива» судовий збір у розмірі 4540 грн (а.с. 205-209).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, керівник ПП «Левчик» - ОСОБА_4 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» відмовити в повному обсязі та стягнути на користь ПП «Левчик» судові витрати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Апелянт звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів для підтвердження обставини реєстрації Договору, зокрема, довідку/відомості Відділу у Балтському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області або ГУ Держгеокадастру в Одеській області тощо, а наявна лише відмітка на самій копії Договору про його реєстрацію. До того ж, вказує апелянт, що з огляду на положення ЦК України, укладена між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» і ОСОБА_1 угода також підлягала державній реєстрації (при цьому, вже в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який діє з 01.01.2013 року, з перенесенням старого запису про договір), водночас державна реєстрація угоди не відбулася, тобто, як зазначає апелянт, не набрала чинності. Також апелянт вказує на те, що факт відсутності зареєстрованого права оренди земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» підтверджується тим, що державні реєстратори здійснили всі передбачені законодавством необхідні дії, щоб запобігти подвійній реєстрації права оренди на земельну ділянку. З огляду на викладене, апелянт просить скасувати рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Аргофірма Хлібна Нива» відмовити у повному обсязі та стягнути на користь ПП «Левчик» судові витрати (а.с. 213-215).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2022 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 232-234, 235).

01.02.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива», зазначаючи, що судом першої інстанції правильно було встановлено всі обставини справи, надано належну оцінку доказам та в результаті ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до норма матеріального та процесуального права. Також стверджує, що укладений 19.05.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_3 договір оренди містить відповідні дані про його реєстрацію в Балтському районному відділі Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та підпис уповноваженої особи, а тому заявлене Приватним підприємством «Левчик» твердження про необхідність підтвердження обставини реєстрації договору від 19.05.2006 року якимись додатковими довідками є безпідставними. Разом з тим, зазначає, що факт одночасного існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час, місце та порядок судового розгляду повідомлені належним чином.

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

10.10.2003 року було проведено реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива», згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 624784 (а.с. 7).

19.05.2006 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» в особі його директора Тарнавського С.П. укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 3,45 га, кадастровий номер № :01:002:0230, строком на 15 років (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2008 року, спадкоємцем цілої частки майна ОСОБА_3 , в тому числі, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Оленівської сільської ради в с. Оленівка, Балтського району, Одеської області, розміром 3,45 га, стала її донька ОСОБА_1 (а.с. 14).

В матеріалах також наявний витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якого 04.02.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер № :01:002:0230 за ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

04.01.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2006 року, згідно якої внесено зміни в договір земельної ділянки від 19.05.2006 року зареєстрованого Балтським райвідділом Одеської філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 20.12.2007 року за № 49 та замість слів « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_1 »; в розділі реквізити сторін змінено реквізити орендодавця (а.с. 17).

Згідно витягу від 23.03.2021 року вбачається, що державним реєстратором Сарафанюк Юлією Віталіївною, Черченської сільської ради Балтського району Одеської області було внесено рішення № 53736811 від 25.08.2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право № 37879742 від 17.08.2020 року про реєстрацію речового права права оренди земельної ділянки, площею 3, 4462 га, кадастровий номер :01:002:0230, строк дії 15 років,з правом пролонгації; підстава виникнення речового права договір оренди землі від 15.07.2020 року укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» (а.с. 20-21).

Позивачем також було долучено відповідні довідки щодо нарахування ОСОБА_1 орендної плати за земельну ділянку за період 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік та 2020 рік (а.с. 22-26). При цьому, позивачем 25.06.2021 року було змінено підстави та предмет позовних вимог, зазначаючи при цьому, що останньому стало відомо про укладення між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» 12.05.2021 року договору оренди земельної ділянки земельної ділянки, площею 3,4462 га, кадастровий номер :01:002:0230, строком на 15 років, право оренди було зареєстроване державним реєстратором Новак С.П. Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 12.05.2021 року, запис про інше речове право 41977969 на підставі прийнятого державним реєстратором рішення (а.с. 78-80).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що оскільки станом на дату укладення оспорюваного договору земельна ділянка вже перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива», ОСОБА_1 не має права передавати повторно її в оренду відповідачу, Приватному підприємству «Левчик», тому договір оренди земельної ділянки від 12.05.2021 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 1 ст. 203 ЦК України, адже порушує право позивача на користування орендованою земельною ділянкою, передбачене ст. 25 ЗУ «Про оренду землі». При цьому, посилання відповідача на відсутність відомостей щодо оренди земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» на час укладення спірного договору у Державному реєстрі державного земельного кадастру не підставою для відмови у задоволенні позову, так як факт реєстрації договору оренди земельної ділянки від 19.052006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» підтверджується записом про ї реєстрацію 20.12.2007 року у Балтському РВ ДЗК під записом № 49, зробленим на самому договорі.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законом України «Про оренду землі».

Згідно ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13).

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст. 16).

За положенням ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125).

Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 135 від 23.05.2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", установлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах (ДЗК).

З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2006 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю в особі його директора було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,45 га, кадастровий номер 1:01:002:0230, строком на 15 років. Вказаний договір, в свою чергу, містить відмітку про його реєстрацію у Балтському РВ ДЗК, запис від 20.12.2007 року за № 49 (а.с. 13).

В подальшому, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2008 року, право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, 04.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду щодо внесення певних змін до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2006 року, а саме: замість слів « ОСОБА_3 » зазначити « ОСОБА_1 »; в розділі реквізити сторін змінити реквізити орендодавця; інші умови договору залишити без змін.

Положеннями ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» закріплено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; тощо. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору в односторонньому випадку не допускається.

Окрім того, положеннями вищенаведеного договору земельної ділянки від 19.06.2006 року передбачені підстави припинення дії вказаного договору, а саме згідно п. 33 договору оренди, дії вказаного договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельною ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідація юридичної особи орендаря; та інших випадках. Дія договору також припиняється у випадку: його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав , визначених законом (п. 34). Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Умовою розірвання договору в односторонньому порядку є рішення суду (п. 36).

При цьому, будь-яких відомостей щодо розірвання зазначеного договору оренди землі від 19.05.2006 року або визнання його недійсним матеріали справи не містять. Враховуючи, передбачений договором строк дії та відповідно дату його державної реєстрації, дія укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_3 закінчується 20.12.2022 року.

Разом з тим, згідно долученої копії матеріалів реєстраційної справи, витребуваної ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.09.2021 року, було встановлено, що 12.05.2021 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки загальною площею 3,4462 га, кадастровий номер :01:002:0230, котра, в свою чергу, на підставі договору оренди від 19.05.2006 року на момент укладення договору перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива».

Зазначена реєстраційна справа також містить відповідне рішення по державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58171922 від 17.05.2021 року, зі змісту якого вбачається, що керуючись ч. 3 ст. 10 ЗУ «По державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постаново КМУ від 25.12.2015 року № 1127, вирішено провести державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з реєстраційним номером 06, кадастровий номер :01:002:0230 за суб`єктом Приватне підприємство «Левчик», проте дане рішення не містить відомостей ні про державного реєстратора, ні відповідно його підпису (а.с. 129). В подальшому, як вбачається, на підставі договору оренди від 12.05.2021 року та відповідного рішення державного реєстратора від 17.05.2021 року, було проведено державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик».

Окремо слід зазначити, що матеріали справи також містять відомості щодо укладення ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Левчик» інших договорів оренди вищезазначеної земельної ділянки, а саме договору оренди землі від 25.04.2018 року (угода про розірвання від 05.06.2020 року), договору оренди від 15.07.2020 року (угода про розірвання від 12.05.2021 року) (а.с. 170).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За положенням ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Способи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки передбачені ч. 3 ст. 152, в тому числі визнання угоди недійсною.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.04.2020 року по справі № 610/1030/18 зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц).

Якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинним до 1 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала її право в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до вказаного реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем.

Разом з тим, згідно роз`яснень державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різним право набувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Наявні матеріали справи, в свою чергу, відомостей щодо вчинення відповідних дій державним реєстратором не містять.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, матеріалами справи, в свою чергу, встановлено, що на момент укладення відповідачами спірного правочину, строк дії договору оренди земельної ділянки від 19.05.2006 року не сплив, будь-яких дій, спрямованих на розірвання даного договору не вчинялося та даний договір не оскаржувався в судовому порядку, а тому відповідно судом першої інстанції зроблено вірний висновок щодо задоволення позовних вимог про визнання договору оренди від 12.05.2021 року недійним, адже укладення такого договору порушує, в свою чергу, право первинного орендаря, в даному випадку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» закріплене ст. 25 ЗУ «Про оренду землі».

Окрім цього, договір оренди від 19.05.2006 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_3 було зареєстровано відповідно до діючого на момент укладення вказаного договору законодавства у Балтському районному відділі Державного земельного кадастру (запис від 20.12.2007 року за № 49) відмітка про яку міститься безпосередньо на самому договорі оренди, вчинена відповідальною особою ОСОБА_5 . При цьому, за положенням ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Наведене в своїй сукупності спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апелянта не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення апеляційної скарги без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Левчик» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік