ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1949/23 Справа № 205/9510/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Мовчан Д.В.)

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 949/4627LCL1B від 12 серпня 2013 року у розмірі 50 605,85 грн.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.
27 серпня 2020 року відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2021 року заяву про перегляд заочного рішення суду було задоволено, рішення скасовано і призначено справу до судового розгляду.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився Генеральний директор ТОВ «ФК «ЄАПБ» ОСОБА_2 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин. Що мають значення для справи, без дослідження наданих у справі доказів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, позивачем до позовної заяви було долучено виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , в якому чітко проглядається рух коштів по конкретному рахунку. Дані виписки були видані та сформовані ПАТ «ПтБ». Та є офіціним первинним документом.
Наголошує на тому, з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 178.06.2015 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних процентів та штрафних санкцій, вся заборгованість була нарахована первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк».
Вказує на те, що позивачем надано належні докази. Які містять інформацію щодо предмету доказування.
ОСОБА_2 , просив рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В даній справі ціна позову становить, 50605,85 гривень. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2684*100=268400), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 946/4627LCL1B. Згідно вимогам цього Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних. Оглядом тексту такого договору встановлено, що з боку кредитора останній був підписаний уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», а з боку позичальника особою на ім`я ОСОБА_1 .
30.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено Договір факторингу № 20140730-Г, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».
17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
Згідно п. 1.1 за цим договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги), а також права Клієнту, як вигодо набувача на страхове відшкодування за договорами страхування, які є частиною кредитного договору та відповідно до яких застрахованою особою є боржник.
Відповідно до Реєстру боржників - витягу з Додатку №1 до Договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 50 605 грн. 85 коп., з яких: 23 115 грн. 33 коп. заборгованість за основним боргом, 7 848 грн. 81 коп. заборгованість за процентами та комісією, 19 641 грн. 71 коп. заборгованість за пенею за порушення графіку погашення заборгованості.
Позивачем, який набув права грошової вимоги, 26.06.2015 року на адресу відповідача, яка зазначена у кредитному договорі, простою кореспонденцією були надіслані належним чином засвідчені повідомлення про відступлення права вимоги та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело суду факт укладання кредитного договору між сторонами, факт перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору № 946/4627LCL1B від 12.08.2013 року, а також обставину фактичного користування відповідачем кредитними коштами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею відсутні
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитним договір № 946/4624LCL1B, що підтверджується підписом позичальника на заяві-анкеті та на самому кредитним договорі (т1.а.с.5-6).
30.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено Договір факторингу № 20140730-Г, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».
17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
До апеляційної скарги позивачем було надано Додаток № 1 до Договору від 17.06.2015 року Реєстр заборгованостей, з якого вбачається, що було передано позивачу право вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), номер кредитного договору № 946/4624LCL1B (т.2 а.с.74-76).
Встановлено, що до позовної заяви було надано виписку по особовому рахунку з 13.08.2013-28.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит за договором № 946/4624LCL1B від 12.08.2016 року у розмірі 20000 грн. Також з цієї виписки вбачається, що ОСОБА_1 , частково сплачував кредитну заборгованість, шляхом погашення тіла кредиту, відсотків та комісії (т.1 а.с.10).
Апеляційний суд вважає, що позивачем доведена факт укладання кредитного договору між відповідачем та ПАТ «Платним Банк», оскільки, з наданого кредитного договору вбачається, що в ньому зазначені особисті дані боржника, такі як ІНН, дата народження, паспортні дані, орган який видав, місце реєстрації, також до позовної заяви було долучено копію паспорту відповідача, що свідчить про волевиявлення останнього на укладення кредитного договору. Докази звернення із заявою до правоохоронних органів із заявою про втрату паспорту матеріали цивільної справи не містять, а тому відсутні підстави вважати, що не відповідач підписував даний кредитним договір.
Як було встановлено судом апеляційної інстанції, та вбачається з матеріалів справи, згідно заяви-анкети ОСОБА_1 , отримав кредит готівкою у розмірі 20000 грн. , що також підтверджується випискою по особовому рахунку.
12.08.2013 року ОСОБА_1 здійснив часткову сплату кредит за кредитним договором у сумі 484, 67 грн. (т.1 а.с. 10 зворот).
Апеляційний суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості на основному суму підлягає частковому задоволенню, сума у розмірі 23115,33 грн, яка була вказана у позовні є безпідставно, оскільки згідно кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн, а тому підлягає стягненню заборгованість у розмірі 19515,33 грн. (20000-484,67).
Також підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення відсотків та комісії.
З заяви-анкети від 12.08.2013 року вбачається, що між позичальником та Банком була узгоджена процентна ставка у розмірі 20,00%, комісія за обслуговування кредиту 2,0 % (т.1 а.с.5).
Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Абзацом 2 частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, на яку в обґрунтування заявлених вимог посилається банк, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Указом Президента України « Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набрав чинності 14 квітня 2014 року.

Згідно Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості,об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року (справа № 521/12726/16-ц) було визнано, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Національний банк України в своєму листі від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО» надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому в відповідних розділах здійснюють службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів ? витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено: довідку про безпосередню участь особи в антитерористичний операції,витяг з наказу командира військової частини,довідка про участь в АТО та військовий квиток Серія НОМЕР_3 (т.1 а.с.108-109,118-119).

З наданих відповідачем документів вбачається, що він безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, а тому суд вважає, що вищевказані норми закону на нього розповсюджуються.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 7848,81 грн.

З наданої позивачем виписки вбачається, що заборгованість за відсотками та комісією відповідач сплачувалась. Також ця обставина була визнана в апеляційній скарзі і самим позивачем.

Апеляційний суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість за відсотками та комісією за період з 05.09.2013 року по 05.04.2014 року, з урахуванням сплачених позивачем сум у розмірі 4823,46 грн.

Відповідно до ст.ст. 526,530,610, ч. 1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між Банком та відповідачем не було досягнуто згоди щодо пені за порушення графіку заборгованості, а тому в задоволенні цієї суми слід відмовити в повному обсязі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 , користувався кредитними коштами протягом тривалого часу, договір ним виконувався, тобто вносилися платежі, , що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. На що не звернув уваги суд першої інстанції.

Відповідно до положень статей 12, 18 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок суду першої інстанції про те, що банк не надав належних доказів, а тому його позов не доведений, є передчасним, оскільки банк надав всі документи, в том числі і виписку із рахунку про рух коштів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 , кредитних коштів, користування ними. При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його ним не заявлялись.
Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувався кредитом.
Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, суд першої інстанції,помилково зазначив про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника сум за кредитним договором, оскільки укладення кредитного договору між сторонами підтверджується в сукупності іншими належними доказами.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Відповідно доч.1с. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 19515.33 грн. та заборгованості по процентам та комісії у розмірі 4823.46 грн.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме: позовні вимоги задоволено в сумі 24338,79 грн що складає 48,09% (24338,79 х 100):50605,85 грн., від заявлених позивачем вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 668,68 грн. (1378х48,09%), також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 994,02 грн.(2067 х 48,09%), а всього на загальну суму 1656,70 грн..
Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № 949/4627LCL1B від 12 серпня 2013 року в розмірі 24 338 (двадцять чотири тисячі триста тридцять вісім) гривень 79 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір у розмірі 1656 (одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) гривень 70 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи
О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська