Справа № 931/573/22
Провадження № 2/931/40/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

14 грудня 2022 року позивач подала в суд позов до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , і з цього дня відкрилася спадщина на її майно, зокрема, на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належав батькові позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2 , але не встигла оформити своїх спадкових прав. За життя спадкодавицею заповіту складено не було, інших спадкоємців, окрім позивача, немає.

25 січня 2013 року, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була заведена спадкова справа № 8/2013 до майна померлої ОСОБА_2 .

06 грудня 2022 року, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, позивач подала до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. заяву про видачу відповідного свідоцтва. Однак, у його видачі їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування, що є предметом даного позову.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Локачі Локачинського району Волинської області, а також судові витрати залишити за нею.

Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на.

Ухвалою судді від 17 січня 2023 року підготовче судове засідання у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується телефонограмою (а.с. 66). Позивачем до позовної заяви долучено клопотання у якому просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.52).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 01 лютого 2023 року від нього надійшла заява, у якій просить розгляд справи проводити без його участі та винести рішення по справі на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 67).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 8/2013 до майна померлої ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Локачі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського райуправління юстиції Волинської області та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 06 грудня 2022 року (а.с.6, 42).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 3129148 від 25.01.2013 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіту складено не було (а.с. 31-33).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавиці ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 червня 1977 року, де у графі «мати» зазначено ОСОБА_2 (а.с. 29).

Із довідок Локачинської селищної ради Волинської області № 96 від 24 січня 2013 року та № 79 від 23 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . У володіння спадковим майном, що знаходиться в смт. Локачі Володимирського району Волинської області, вступила ОСОБА_1 , яка на момент смерті спадкодавиці була зареєстрована з нею за однією адресою, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 22 грудня 1995 року Франківським РВ УМВС України у Львівській області (а.с. 8, 25 на звороті, 4-5).

25 січня 2013 року в Локачинську державну нотаріальну контору Волинської області звернулася ОСОБА_1 (дочка спадкодавиці) із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 8/2013 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 25).

Згідно частин 1, 3, статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавицею за однією адресою, про відмову від прийняття спадщини не заявляла.

Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину або претендували на неї, не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 8/2013 до майна померлої ОСОБА_2 їх теж не вбачається.

06 грудня 2022 року ОСОБА_1 , з метою оформлення своїх спадкових прав, після смерті ОСОБА_2 , щодо житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , спадкоємцем якого була ОСОБА_2 , звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г., проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що винесено постанову (а.с. 23, 36).

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Локачі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 30 травня 1998 року Локачинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області (а.с. 7).

Згідно чинного законодавства на момент відкриття спадщини, а саме ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 26 травня 1972 року (а.с. 39).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дружина ОСОБА_2 , оскільки фактично володіла спадковим майном, що підтверджується довідкою Локачинської селищної ради Локачинського району Волинської області № 2.24/206 від 16.12.2002 року, а також її заявою про прийняття спадщини від 17 грудня 2002 року, поданої до Локачинської державної нотаріальної контори Волинської області (а.с 38, 40) Крім того, ОСОБА_2 17 грудня 2002 року державним нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , що складається із грошових заощаджень (а.с. 40 на звороті). Інших спадкоємців із копій матеріалів спадкової справи №257 до майна померлого ОСОБА_3 не вбачається.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

Із будівельного паспорту на забудову земельної ділянки виготовленого 24.02.1983 року архітектором Локачинського району ДЕРЖБУД УРСР на замовлення № 4 забудовника ОСОБА_3 , вбачається наступне:

рішенням виконавчого комітету Локачинської селищної ради народних депутатів № 19 від 05.03.1982 року за ОСОБА_3 закріплено в безстрокове користування земельну ділянку, площею 700 кв.м., за рахунок земельної ділянки ОСОБА_4 ;

актом про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу і селах від 24.02.1983 року, на підставі вищевказаного рішення виконкому, архітектор Локачинського району в присутності забудовника ОСОБА_3 виніс в натуру (на місцевості) межі земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку в АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 700 кв. м.

24.02.1983 року виробничою групою при архітекторі Локачинського району ДЕРЖБУД УРСР виготовлено на замовлення № 4 забудовника ОСОБА_3 проект забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком;

актом приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального жилого будинку затвердженого рішенням виконкому Локачинської селищної ради народних депутатів від 20.11.1987 року №77 постановлено вважати прийнятим в експлуатацію побудований ОСОБА_3 жилий будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 9-18).

Згідно копії технічного паспорта від 19 серпня 2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , встановлено, що всі будівлі, в тому числі житловий будинок, були зведені до 05 серпня 1992 року (а.с. 19-21).

Також суд встановив, що згідно копії інформаційної довідки № 316942072 від 06.12.2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстру Іпотек відомості про спірний будинок відсутні (а.с. 48 на звороті).

Таким чином, вище наведене свідчить про набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , а також, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після його смерті, проте не оформила своїх спадкових прав та померла .

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємиця майна покійної підставно просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що відповідач при вирішенні справи поклався на розсуд суду, на момент відкриття спадщини вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами належав спадкодавиці ОСОБА_2 , інших спадкоємців, окрім позивача, які у визначений законом термін вчинили будь-які дії, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_2 , немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позов необхідно задовольнити, визнавши за позивачем, як спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, право власності житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами.

Клопотання позивача, заявлене у позовній заяві про залишення судових витрат по справі за нею, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1266, 1268 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Локачі Локачинського району Волинської області.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Локачинська селищна рада Волинської області, адреса місцезнаходження: 45500, смт. Локачі, вул. Миру, 37, Володимирський район Волинська область, .

Повний текст рішення складено - 02.02.2023 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко