ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/754/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Музика Я.М.
Провадження № 22-ц/817/124/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Хома М. В.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

представника апелянта Гнатишака О.В.

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 593/754/13-ц за апеляційною Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2022 року (постановлену суддею Музикою Я.М.) в справі за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого документа в справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дубліката виконавчого документа.

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликався на те, що 27 травня 2013 року Бережанським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 593/754/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3301.70 дол. США, що за курсом 7.99 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 березня 2013 року складає 26380.61 грн., а також стягнення судових витрат в розмірі 263.81 грн. Виконавчий документ було подано для виконання до Бережанського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та відкрито виконавче провадження №41404246. Згодом у виконавчому провадженні було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист було направлено на адресу АТ КБ «ПриватБанк»: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50. Проте, виконавчий лист до банку не надходив і не перебуває, до виконання повторно не пред`явлений. Таким чином вважає, що виконавчий лист втрачено при направленні поштою, рішення суду залишається не виконаним, а тому строк пред`явлення його до виконання був пропущений із поважних причин.

У зв`язку з наведеним просив суд поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 27 травня 2013 року № 593/754/13-ц, виданого Бережанським районним судом Тернопільської області, та видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення від 27 травня 2013 року в справі №593/754/13-ц.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2022 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист був втрачений в ході надсилання із виконавчої служби до стягувача, отже строк пред`явлення його до виконання був пропущений із поважних причин.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по спарві до суду не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта Гнатишак О.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Заочним рішенням Бережанським районним судом Тернопільської області від 27 травня 2013 року в справі 593/754/13-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти в розмірі 3301.70 дол. США, що за курсом 7.99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 березня 2013 року складає 26380.61 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 263.81 грн.

Бережанським районним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист від 27 травня 2013 року № 593/754/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3301.70 дол. США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 березня 2013 року складає 26380.61 грн., а також стягнення судових витрат в розмірі 263.81 грн.

Виконавчий документ було подано для виконання до ДВС Бережанського районного управління юстиції та відкрито виконавче провадження №41404246.

Відповідно до листа начальника відділу ДВС від 16 лютого 2022 року №3178 вбачається, що на виконанні у Відділі станом на 16 лютого 2022 року не перебуває виконавчий лист Бережанського районного суду Тернопільської області №593/754/13-ц від 27 травня 2013 року. Крім того, вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у період з 09 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року у відділі ДВС Бережанського районного управління юстиції №АСВП 41404246 та 30 квітня 2014 року повернутий стягувачу за відсутності у боржника майна та повторно не пред`являвся (а.с.4).

Відповідно до довідки б/н, без зазначення дати документа, виданої АТ КБ «ПриватБанк» слідує, що виконавчий лист № 593/754/13-ц від 27 травня 2013 року, дійсно втрачено та в АТ КБ «ПриватБанк» не перебуває (а.с.3).

Представник заявника АТ КБ «ПриватБанк» Барабан А.Я. в заяві стверджує, що виконавчий лист був втрачений в ході надсилання із виконавчої служби до стягувача та вважає, що строк пред`явлення його до виконання був пропущений із поважних причин, а тому просить поновити строк (а.с.1-2).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на ухвалення рішення суду (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Зазначене право стягувача також було закріплено у частині другій статті 24 Закону України № 606-XIV.

Як свідчать матеріали справи, виконавчий лист № 593/754/13-ц від 27 травня 2013 року на виконання рішення Бережанським районним судом Тернопільської області від 27 травня 2013 року міг бути пред`явлений до 06 червня 2014 року, оскільки судове рішення набрало законної сили 06 червня 2013 року, що підтверджується відомостями на сайті ЄДРСР.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 2 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 1 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Разом з тим згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Із матеріалів справи убачається, що АТ КБ «ПриватБанк» пред`являло виконавчий лист № 593/754/13-ц від 27 травня 2013 року до виконання, після чого державний виконавець відкривав виконавче провадження, а в подальшому своєю постановою повертав виконавчий документ стягувачу без виконання у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, оскільки у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу.

Таке повернення мало місце, зокрема, 30 квітня 2014 року, чим, у відповідності до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, тобто поновлювався.

Таким чином, з урахуванням того, що станом на час набрання чинності Законом № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого листа № 593/754/13-ц від 27 травня 2013 року до виконання сплив, оскільки цей виконавчий документ міг бути пред`явлений стягувачем до примусового виконання відносно боржника у строк до 30 квітня 2015 року.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З наведеного слідує, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що виконавчий лист Бережанського районного суду Тернопільської області №593/754/13-ц від 27 травня 2013 року перебував на виконанні у період з 09 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року у відділі ДВС Бережанського районного управління юстиції №АСВП 41404246, однак 30 квітня 2014 року повернутий стягувачу за відсутності у боржника майна та повторно не пред`являвся.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що безпідставність посилання заявника АТ КБ «ПриватБанк» на те, що стягувач не мав можливості пред`явити виконавчий документ до виконання.

Апеляційний суд зазначає, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом необмеженого строку означатиме, що стягувач матиме можливість «штучно» збільшити цей строк, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 у справі №2-836/11.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Апеляційний суд не приймає до уваги подану заявником довідку б/н, без зазначення дати документа, видану АТ КБ «ПриватБанк» про втрату виконавчого документу, оскільки вказаний документ складено працівниками АТ КБ «ПриватБанк» одноособово. При цьому вказана довідка не містить дату оформлення документа.

В матеріалах справи відсутні докази (акти) щодо втрати органами ДВС чи будь-якими іншими відповідальними особами виконавчого листа №593/754/13-ц від 27 травня 2013 року відносно боржника ОСОБА_2 .

Отже, безпідставними є доводи АТ КБ «ПриватБанк», що виконавчий лист був втрачений з причин незалежних від заявника.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зміст заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа не містить викладу обставин і зазначення належних доказів, які б свідчили про втрату виконавчого листа, а саме коли і ким втрачено виконавчий лист.

Колегія суддів вважає, що наявність норм Конституції України, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення та рішень Європейського суду з прав людини з цього приводу не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження того, що виконавчий лист у справі був втрачений, а тому відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 09 листопала 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 23 січня 2023 року.

Головуючий

Судді