Справа № 128/1873/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, мотивуючи тим, що 21.09.2008 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2010 шлюб між сторонами розірвано; дитина після розірвання шлюбу проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Як зазначає позивач, відповідач після розірвання шлюбу практично не відвідував сина і дуже мало спілкується з ним; з часу окремого проживання, по домовленості, відповідач надавав систематично кошти на утримання сина в розмірі до 1500, 00 грн. в місяць. За вісім місяців 2022 року відповідач надав на утримання сина 8 000,00 грн. Кошти пересилались відповідачем шляхом грошових переказів через ДП «Укрпошта».

Враховуючи вік дитини і необхідність створення для нього рівня життя та умов, достатніх для його повноцінного фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, в 2021-2022 роках позивачем були понесені додаткові витрати на вивчення сином іноземної мови та витрати на медичні послуги на загальну суму 10375,00 грн.

Надалі витрати на утримання і додаткові витрати на розвиток дитини продовжують зростати.

Останнім часом відповідач не має постійного заробітку і позивачу невідомо про місце його роботи і рівень доходу.

Позивач працює менеджером з адміністративної діяльності і рівень її доходу не дає змоги одноособово утримувати дитину.

Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку.

На момент пред`явлення цього позову між сторонами не досягнуто згоди щодо рівня матеріального утримання сину і порядку надання ним такого матеріального утримання.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, стягнути фактично понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 5 187,50 грн. та понесені судові витрати.

На вказану позовну заяву відповідачем було надано відзив, згідно якого він вважає, що обставини, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, а позовні вимоги в розмірі, заявленому позивачем, такими, що не підлягають до задоволення.

Так, в позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу він практично не відвідував сина і дуже мало спілкується з ним, що не відповідає дійсності.

З сином у нього нормальні відносини, він постійно турбується про нього, цікавиться його життям, вихованням та навчанням. Син приходить до нього в гості за місцем його проживання,вони спілкуються, ходять на рибалку. Він готовий ще більше часу приділяти синові, проводити з ним дозвілля, однак це не завжди виходить, так як син говорить про те, що зайнятий домашніми справами, навчанням і відповідно він, щоб не псувати відносини, проводить з ним дозвілля тоді, коли ОСОБА_4 має вільний час.

На утримання сина він постійно надавав дружині кошти в добровільному порядку, щомісяця в розмірі 1500 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків та заявами на приймання переказу. Також факт сплати ним в добровільному порядку коштів на утримання дитини підтверджується позивачем в поданій нею позовній заяві.

Коли у нього була змога, він сплачував на утримання сина кошти і у більшому розмірі. Так, в серпні місяці 2021 року ним було сплачено на утримання сина 2500 грн., в жовтні 2021 року 3000 грн.

Кошти на утримання сина він завжди сплачував і буде сплачувати в подальшому.

На даний час він не має постійного доходу, власного житла не має (проживає спільно зі своїми батьками); земельної частки (паю) чи нерухомості, яку б можна було здавати в оренду, щоб отримувати додатковий дохід, не має.

Крім того, він має незадовільний стан здоров`я (клінічний діагноз: Невралгія трійчастого нерва зліва) та потребує додаткових коштів на лікування.

Так, з 18.07.2022 він пройшов курс фізіотерапевтичних процедур: солюкс на ліву половину лиця, електрофорез лідокаїну на ліву половину лиця; з 11.08.2022: магнітотерапія, електрофорез дексаметазону; з 30.08.2022: електростимуляція, дарсонвалізація. Лікарем рекомендовано пройти повторний курс лікування через 6 місяців.

Також, він потребує медикаментозного лікування; пройшов курс лікування фінлепсіном та прегабаліном; потребує консультацій та подальшого нагляду лікарем.

Відповідно до діючого законодавства, в разі, якщо платник аліментів, ніде не працює, а аліменти присуджені в частці від заробітку, то для визначення щомісячної суми платежу аліментів, дохід платника аліментів рахується виходячи із середньої заробітної плати в даному регіоні. Середня заробітна плата у Вінницькій області становить за січень місяць 2022 року - 12 555 грн. Однак, він офіційно не працює і живе за рахунок того, що має періодичні незначні доходи, однак значно менші, ніж 12555 грн. в місяць; таких коштів в місяць він не отримує.

Він може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходів щомісячно, в іншому випадку йому самому не буде вистачати коштів для проживання, оскільки його заробітки є незначними, він періодично потребує лікування і в разі стягнення з нього аліментів в розмірі, заявленому позивачкою, він буде вимушений сплачувати на користь позивачки 3138 грн. (12555 грн. - середня заробітна плата у Вінницькій області 1/4 = 3138 грн.).

За наведених обставин відповідач позовні вимоги, заявлені позивачкою, не визнає, так як сплачувати аліменти в такому розмірі, як зазначила позивачка в позовній заяві, він не має змоги.

Він свідомо розуміє свій батьківський обов`язок по утриманню дитини та погоджуються з тим, що він має сплачувати аліменти на утримання сина, однак в іншому розмірі, ніж зазначила позивач.

В стягненні додаткових витрат відповідач просить відмовити повністю, так як він добровільно сплачував позивачці кошти на утримання сина в значно більшому розмірі (за період 2021 року ним було сплачено 20500 грн., за період з 01.01.2022 по серпень місяць 2022 року ним було сплачено 9500 грн.), ніж вона просить з нього стягнути, що підтверджується фіскальними чеками, приєднаними до відзиву, і між ними була домовленість, що кошти, які він сплачував, підуть, в тому числі, на оплату синові за навчання англійської мови та на лікування.

На вказаний відзив позивачем надано відповідь, в якій сторона позивача не погоджується з викладеним в ньому, оскільки в позовній заяві зазначено, що з часу окремого проживання, по домовленості, відповідач надавав систематично кошти на утримання неповнолітнього сина в розмірі до 1500, 00 грн. в місяць. З відзивом на позовну заяву відповідачем надані копії квитанцій на підтвердження передачі коштів позивачу на утримання неповнолітнього сина; не всі копії квитанцій якісні і інформативні, копія квитанції за 25.02.2021 надана двічі, з огляду на що відповідачем підтверджена сума виплат: за 2021рік - 17 000, 00 грн., сума за домовленістю мала б скласти 18000, 00 грн., без врахування додаткових витрат; за січень - серпень 2022 - 9 500,00 грн., сума за домовленістю мала б скласти 12000.00 грн., без врахування додаткових витрат.

Суми, які перевищували 1500,00 грн. надавались відповідачем на лікування сина. Відповідачем не спростовано фактичність понесених позивачем додаткових витрат на дитину.

Враховуючи вік дитини - 13 років і необхідність створення для нього рівня життя та умов, достатніх для його повноцінного фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного та соціального розвитку, вивчення сином іноземної мови та витрати на медичні послуги, зазначений розмір місячних оплат відповідачем в нинішній час є очевидно недостатнім для реалізації нагальних потреб забезпечення і розвитку неповнолітнього сина. Позивач є інвалідом ІІІ-ї групи.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів для зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів на утримання дитини.

Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Позивач в повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги і просить суд задоволити їх в повному обсязі на підставі документів, наданих до матеріалів справи.

Крім того, позивач уклала Договір № 02/06/ц від 01.06.2022 про надання правової допомоги з адвокатом Вдовиченко М.І., орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 4000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 19.01.2023 надала суду заяву, в якій просила судове засідання не фіксувати технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі а просить їх задоволити. Заява про відшкодування витрат на правову допомогу буде подана нею в установленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 19.01.2023 надав заяву, в якій просить судове засідання не фіксувати технічними засобами, позовні вимоги визнає частково, згідно наданого відзиву, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі (а.с. 5), визнається та не заперечується сторонами, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Мати дитини позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІІ-ї групи (а.с. 70).

Згідно довідки Вінницько Хутірського старостинського округу Вінницької міської ради №14 від 13.06.2022 дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з адміністративної діяльності ТОВ «Аграрна перспектива і К», за період з 01.08.2021 по 31.07.2022 її дохід склав 65935 грн. 05 коп. (а.с. 8).

З 05.11.2021 по даний час дитина ОСОБА_3 відвідує ПО «Центр позашкільної освіти «Флеш Вінниця», де йому надаються освітні послуги з вивчення англійської мови, про що позивачем та організацією укладено відповідні договори (а.с. 9 18, а.с. 72 зворот - 74).

За вищевказаний період, за вивчення дитиною іноземної мови у зазначеному закладі позивачем сплачено 8325 грн. 00 коп. (а.с. 19 21, 23 27).

Крім того, дитина ОСОБА_3 проходив консультації в медичних центрах, за що позивачем було сплачено витрати на загальну суму 2050 грн. (а.с. 29 - 32).

Згідно фіскальних чеків та заяв на приймання переказу за період з 01.01.2021 по серпень місяць 2022 (а.с. 48 - 59), відповідач перераховував кошти на ім`я позивача, в основному 1500 грн., призначення платежу аліменти; в серпні 2021 ним було сплачено 2500 грн., в жовтні 2021 3000 грн.

Відповідачу встановлено діагноз: невралгія трійчастого нерва зліва, що підтверджується консультативним висновком невропатолога (а.с. 46); з 18.07.2022 він пройшов курс фізіотерапевтичних процедур: солюкс на ліву половину лиця, електрофорез лідокаїну на ліву половину лиця; з 11.08.2022: магнітотерапія, електрофорез дексаметазону; з 30.08.2022: електростимуляція, дарсонвалізація, рекомендовано пройти повторний курс лікування через 6 місяців. Також він рекомендовано медикаментозне лікування, він пройшов курс лікування фінлепсіном та прегабаліном; потребує консультацій та подальшого нагляду лікарем, що підтверджується копією консультативного висновку спеціаліста від 07.09.2022 (а.с. 45, 47).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 60) з 2020 відсутня інформація про доходи відповідача ОСОБА_2 .

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 191СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до передбачено ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити в твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, зокрема, у зв`язку із розвитком певних її здібностей.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний огляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З огляду на вказані вище вимоги, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину.

Аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положеньст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що відповідатиме принципам законності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 185, 191, 192 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 280 283, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.08.2022.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 5187 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко