печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4861/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р.Суддя Печерського районного суду м. Києва Волкова С.Я., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди,

установив:

Позивач 06.02.2023 р. звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати незаконною бездіяльність Верховного Суду щодо нерозгляду касаційної скарги у справі № 420/521/19 у визначений Законом термін, стягнути з Верховного Суду 100 000,00 грн моральної шкоди; наступного дня матеріали позовної заяви ОСОБА_1 передано судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 р.).

Позов обґрунтований тим, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2020 р. по справі № 420/521/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 р., витребувано з Одеського окружного адміністративного суду справу № 420/521/19; станом на 06.02.2023 р. справу судом не розглянуто. Протиправною бездіяльністю Верховного Суду завдано психологічне напруження, розчарування та незручності, які вона оцінює у 100 000,00 грн.

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частини перша, друга означеної статті).

Згідно частин першої, третьої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

З метою забезпечення однакового та правильного застосування судами законодавства, що встановлює гарантії незалежності судової влади, Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 10 Постанови № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» дав судам такі роз`яснення: виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно пункту 57 частини ІІ висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Згідно другого речення пункту 55 висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави. Вчинені суддею (судом) процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони вчиняються чи ухвалюються. Вчинені судом (суддею) у відповідній справі процесуальні дії й ухвалені у ній рішення не підлягають окремому судовому оскарженню шляхом ініціювання нового судового процесу.

Щодо відповідальності, до якої позивач має намір притягнути суддів Верховного Суду, Консультативна рада європейських суддів зазначає, що, беручи до уваги принцип незалежності суду: і) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); іі) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; ііі) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).

Зазначений підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, у яких вони здійснюють правосуддя.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їхніх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони, відповідно, були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду, висловленій у постановах: від 8.05.2018 р. у справі № 521/18287/15-ц, від 21.11.2018 р. у справі № 757/43355/16-ц, від 29.05.2019 р. у справі №489/5045/18.

А згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, згідно пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її постановлення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали».

Суддя Волкова С.Я.