РІШЕННЯ

Іменем України

"02" березня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

за участі секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Віницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно за заповітом.

Як спадкоємиця за заповітом, спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла, звернувшись в установлений законом строк до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Смоляк Л.С. 30 липня 2021 року приватним нотаріусом Смоляк Л.С. заведено спадкову справу №103/2021 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Яришівка, Вінницького (колишнього Тпврівського)р-ну Вінницької області.

23 вересня 2022 року їй, тим же нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 1,8752 га (кадастровий номер :01:002:0078) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,0711 га, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :02:001:0435); земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 02:003:0494), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 та відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вирішити питання в нотаріальному порядку про спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами немає можливості, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого записана ОСОБА_2 .

Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивача ОСОБА_3 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, також просить справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 17 червня 2021 року виконавчим комітетом Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 117 (а.с. 10).

05.09.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 41).

Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на майно за заповітом.

Спадкове майно складається із земельної ділянки, площею 1,8752 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0078, земельної ділянки, площею 0,0711га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0435); земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:003:0494 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

Як спадкоємиця за заповітом, спадщину після смерті ОСОБА_2 вона прийняла, звернувшись в установлений законом строк до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Смоляк Л.С.

30 липня 2021 року приватним нотаріусом Смоляк Л.С. заведено спадкову справу №103/2021 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Яришівка, Вінницького (колишнього Тиврівського)р-ну Вінницької області., що стверджується витягом № 65813777 від 30.07.2021 року (а.с. 11).

23 вересня 2022 року позивачці, тим же нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 1,8752 га (кадастровий номер :01:002:0078) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Яришівка, Вінницького (колишнього Тиврівського) району, Вінницької області (а.с. 14); земельну ділянку, площею 0,0711 га, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :02:001:0435) (а.с. 17); земельну ділянку, площею 0,2500 га (кадастровий номер 02:003:0494), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Вирішити питання в нотаріальному порядку про спадкування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами немає можливості, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого записана ОСОБА_2 . Дана обставина підтверджується дублікатом свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_2 від 12 січня 1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Тиврівської районної Ради народних депутатів №143 від 21.07.1988 року та зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації 12 січня 1990 року (а.с. 34).

Оскільки майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, нотаріус не взмозі встановити, яка частка спадкового будинку належала спадкодавцеві ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яришівка Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області. Тому 28 вересня 2022 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Центрально - Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Хмельницький) Смоляк Л.С. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище будинковолодіння, дана обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 210/02-31 від 28.09.2022 року (а.с. 36).

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1900р., майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної, і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991р. № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Стаття 7 Конституції СРСР 1936 року визначає, що колгоспним двором є родинно трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є члени колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від спільного господарства колгоспу, і крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 визначено в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. В подальшому порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстатистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24 26 та Вказівками затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05. 1990 р. №69.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до відомостей зазначених в погосподарській книзі, двір в якому проживала спадкодавець ( АДРЕСА_1 ), відносився до категорії колгоспний двір і ОСОБА_2 значилася головою двору, іншим членом колгоспного двору була ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_2 та вона, як член колгоспного двору мали право на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами по 1/2 частці кожен. Після смерті ОСОБА_2 її частка перейшла до неї, як до спадкоємиці за заповітом.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Така сама позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17 червня 2020 року в ґаві №156/482/17.

У справах про визнання права власності, у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18.

Враховуючи викладене, суд вважає позов доведеним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 200, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 120-127 ЦК України 1963 року, ст.ст. 319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1233, 1235, 1268, 1269, 1296 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який входив до суспільної групи колгоспний двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.