Справа № 202/1035/21
Провадження № 2/202/44/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кухтіна Г.О.

за участю секретаря Калантаєнко Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частину житлової нерухомості, визнання права власності з виплатою грошової компенсації,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовною заявою за результатом розгляду якої просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, припинити право власності ОСОБА_4 на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частину вказаної квартири, виплатити ОСОБА_5 компенсацію за 1/12 частини вказаної квартири в розмірі 30 578,67 грн. Також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, витрати за проведення оціночно-будівельної експертизи.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що позивач є власником 11/12 спірної квартири, а відповідач, відповідно, 1/12 частини квартири. Виділ або спільне користування спірною квартирою неможливе через те, що площа спірної квартири складає 22,5 кв.м., квартира є однокімнатною. За первісною редакцією позовної заяви та оцінкою, вартість спірної квартири складала 191 317 грн., а відтак розмір вартості 1/12 частини спірної квартири 15 943 грн. У подальшому позивачем, на підставі висновків судової експертизи було збільшено розмір позовних вимог, а саме розмір компенсації, що підлягав виплаті на користь відповідача 30 578,67 грн.

Відповідач надала відзив на позовну заяву. За змістом вказаного документу відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог у заявленій редакції. Вважала, що висновок експерта, згідно якого вартість спірної квартири складає 191 317 грн. є неприйнятним, здійсненим з метою заниження реальної ціни квартири, надала свою оцінку, де вартість спірної квартири була вказана у розмірі 363 336 грн., а відтак суму, що має бути сплачена в рахунок компенсації відповідача за 1/12 частину квартири, має складати 30 195, 00 грн. Відповідач вказала, що не проти отримати грошову компенсацію за належну їй частку в спірній квартирі за висновком, який вона надала до суду або висновку виконаного за клопотанням позивача у даній справі.

Окрім того, зі сторони відповідача надійшла заява за змістом якої звернено увагу, що у відповідності до висновку №6330-21 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 червня 2022 року, виконаного за ухвалою суду, дійсна ринкова вартість спірної квартири, станом на час складання експертизи, складає 366 944,00 грн. Відповідач звертає увагу, що станом на 21 червня 2022 року курс НБУ дол.США складав 29, 2549, в той же час, станом на 4 листопада 2022 року курс 38 224,79 грн. Таким чином, грошова компенсація має складати не 30 578,67 грн. за 1/12 частку, а 38 224,79 грн. Також відповідач просила звільнити її від відшкодування позивачці судових витрат, оскільки відповідач є особою похилого віку, має мінімальну пенсію, яка витрачається на лікування хронічних захворювань.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3624632 від 19 травня 2004 року ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1 , у цілому, на підставі договору дарування.

7 лютого 2018 року ОСОБА_6 зробив заповіт на випадок своєї смерті, згідно якого заповів спірну квартиру своїй онучці - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 жовтня 2020 року, позивач отримала у спадок 5/6 частини спірної квартири, після смерті ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ).

1 грудня 2020 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спірної квартири після смерті ОСОБА_7 .

Опис спірної квартири: загальна площа:22,5 кв.м., житлова площа 12,3 кв.м., складається із 1- коридор, 2- житлова кімната, , 3 кухня, 4 санвузол, балкон.

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №241767364 від 26 січня 2021 року право власності на спірну квартиру зареєстровано наступним чином: за ОСОБА_3 у розмірі 5/6 частин та 1/12 частини, та за ОСОБА_4 1/12 частини.

Таким чином, позивач є власником 11/12 частини спірної квартири, а відповідач 1/12 частини.

У відповідності до копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №128018, ОСОБА_3 має ІІ групу інвалідності з 1 вересня 2020 року, інвалідність встановлена на строк до вересня 2022 року.

У відповідності копії квитанції №29 від 15 лютого 2021 року ОСОБА_3 на рахунок Державної казначейської служби перерахувала 15 943, 00 грн.

Згідно копії квитанції # 0.0.1 від 27 вересня 2022 року ОСОБА_3 на рахунок Державної казначейської служби перерахувала 14 635,66 грн.

28 січня 2021 року між позивачем та АО «Пашніна і партнери» укладено договір про надання правової допомоги №2801. Згідно умов договору адвокат взяв на себе обов`язок підготувати позовну заяву по справі про визнання права власності шляхом припинення права особи на частку. Вартість послуг за представництво інтересів по справі, становить 2 625,00 грн.

У відповідності до акту прийому передачі виконаних робіт, вартість робіт за договором про надання правової допомоги №2801, складає 2 625, 00 грн.

У відповідності до висновку експерта №6330-21 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 червня 2022 року, виконано за ухвалою суду, дійсна ринкова вартість спірної квартири, станом на час складання експертизи, складає 366 944,00 грн.

Таким чином, вартість 1/12 частини спірної квартири становить 30 578, 67 грн.

Згідно акту №6330-21 здачі приймання висновку експерта №6330-21 вартість виконання висновку (проведення експертизи), складає 4 805,06 грн., платником була ОСОБА_3

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Так, судом встановлено факт неможливості спільно володіти та користуватися спірною квартирою з огляду на загальний розмір площі спірної квартири, а також розмір частки відповідача 1/12 частини квартири.

Вирішуючи спір, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки 1/12 частини спірної квартири можна вважати незначною часткою, відповідач частково згодна на отримання компенсації вартості її частки (згідно висновку про вартість майна експертної установи, виконаної за ухвалою суду, однак з урахуванням актуального курсу долара США), а також того, що припинення відповідного права не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, отримання коштів за позбавлення права власності на 1/12 частину житла особи є співмірним, позивачем внесено на депозитний рахунок вартість 1/12 частки спірної квартири, згідно висновку про вартість майна експертної установи, виконаної за ухвалою суду.

Зауваження зі сторони відповідача, що сума компенсації має бути розрахована з урахуванням актуального курсу долара США, судом відхиляється з огляду на те, що на вартість майна впливає не лише курс долара США а інші чинники, в тому числі, факт ринкового попиту на нерухомість враховуючи економічний стан держави тощо. А тому посилання відповідача на збільшення вартості належної їй частини квартири, без проведення експертизи, є лише припущенням, а тому судом відхиляється.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так положеннями ЦПК України визначено, що є доказами у цивільній справі, зокрема доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Підстав для звільнення відповідача від оплати судових витрат суд, з урахуванням вимог передбачених ст.8 ЗУ «Про судовий збір», не вбачає.

Вимоги позивача щодо оплати правових витрат та витрат на проведення експертизи, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовну заяву ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про припинення права власності на частину житлової нерухомості, визнання права власності з виплатою грошової компенсації.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м.

Грошову суму у розмірі 30 578, 66 грн., після набрання чинності даним судовим рішенням, сплатити ОСОБА_4 , шляхом їх перерахування з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, як компенсацію вартості 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м, житловою площею 12,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 913,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 2 625,00 грн. та витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 4 805,06 грн.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2023 о 16 год.00 хв. року.

Суддя Г.О. Кухтін