Постанова

Іменем України

30 січня 2023 року

м. Київ

справа № 509/839/19

провадження № 61-11398св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст заяви

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу в період з 01 грудня 2005 року до дня укладення шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що починаючи з 01 грудня 2005 року і до реєстрації шлюбу заявник проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, їх діти народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто через 20 днів після укладення шлюбу. Встановлення цього факту їй необхідне для поділу майна, набутого за час спільного проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила заяву задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 04 липня 2019 року заяву задовольнив. Встановив факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 грудня 2005 року до 07 липня 2012 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю правових підстав для задоволення заяви.

ОСОБА_3 як особа, яка не брала участі у справі, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 липня 2019 року.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Одеський апеляційний суд постановою від 13 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 липня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження встановлено, що існує спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї та їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 15 листопада 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13, від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

Проте жодних питань щодо прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_3 суд першої інстанції у цій справі не вирішував і жодних висновків щодо цього в рішенні не навів.

Посилання ОСОБА_3 на те, що у ОСОБА_1 виникнуть майнові права на спірне нерухоме майно і вона матиме змогу на підставі рішення суду першої інстанції про встановлення факту шлюбних відносин в майбутньому вплинути на відносини щодо спірного майна, також не знайшли свого підтвердження та ніякими доказами не обґрунтовані.

23 січня 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Носкіної І. М. як представника ОСОБА_3 на касаційну скаргу, який мотивований законністю і обґрунтованістю рішення апеляційного суду, адже рішення у цій справі стосується прав та обов`язків ОСОБА_3 , який не брав участі в розгляді справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року відкрито касаційне

провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої

інстанції.

02 січня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права, за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Суд апеляційної інстанції встановив, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу є вирішення в подальшому питання щодо спільно набутого майна.

Звернувшись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 зазначав про наявність у нього спору із ОСОБА_2 , адже між ними, на забезпечення належного виконання договору позики, було укладено договір іпотеки, предметом якого є майно, на яке претендує заявник.

Отже, встановивши наявність спору про право, апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та залишив заяву ОСОБА_1 , подану в порядку окремого провадження, без розгляду.

Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, які вказані заявником у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги не впливають на правильність висновку суду апеляційної інстанції про існування спору про право і, як наслідок, залишення без розгляду заяви про встановлення факту, поданої в порядку окремого провадження.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов