ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1574/23 Справа № 209/2045/21 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року (ухвалену під головуванням судді Решетник Т.О., повний текст рішення складено 16 вересня 2022 року) у цивільній справі №209/2045/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.07.2017 року,залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року її касаційну скаргу задоволено і судові рішення скасовані з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі,а також зловживання правом в інших формах. Після отримання постанови вона звернулася до державного реєстратора про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку магазину-бару з сезонним майданчиком та денною автостоянкою,розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак у зв`язку із змінами в законодавстві їй було відмовлено у проведенні такої реєстраційної дії. На даний час виправити ситуацію у рамках справи №209/1392/17 не виявляється можливим,оскільки вимога про припинення права власності не заявлялася.Подружжя ОСОБА_4 не вчиняють жодних дій по відновленню становища,яке існувало до прийняття незаконних рішень суду за їх позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя. Підставою набуття ОСОБА_3 права власності на1/2 частину магазину-бару з сезонним майданчиком та денною автостоянкою слугувало рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.07.2017 року, яке було скасовано Верховним Судом, а тому подальше існування відповідного запису в Державному реєстрі речових прав є неприпустимим.

Отже право власності ОСОБА_3 на зазначені об`єкти підлягає припиненню на підставі приписів ст. 328 ЦК України.

Крім того, єдиним належним способом виконання постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року є саме припинення права власності ОСОБА_3 на зазначені об`єкти.

Просила після уточнення позовни х вимог скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку магазину-бару з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, загальною площею 839,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_2 на зазначні об`єкти. Вирішити питання щодо судових витрат,стягнувши з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 908,00 грн. та 5000 грн. на правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважала, що суд першої інстанції помилково самостійно змінив підстави її позову і звів їх до того, що вона, нібито звернулася до суду за захистом своїх речових прав на спірну нерухомість, при цьому не надала доказів на підтвердження існування таких прав. Але вона не намагалася довести наявність у неї речових прав, а звернулася до суду за захистом свого права на стягнення з ОСОБА_2 на її користь заборгованості за договором позики від 21 грудня 2015 року та від 28 грудня 2015 року,які укладалися ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, та за яким стягнуто борг на підставі судового рішення у справі №208/6346/16-ц. Тобто метою її звернення було усунення перешкод у виконанні ухваленого на її користь рішення Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, яким її позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 462423,04 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_2 -адвокат Кот Є.О. просить рішення суду залишити без змін,а апеляційну скаргу без задводлення. Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 -адвокат Швець М.В. просить рішення суду залишити без змін,а апеляційну скаргу без задводлення. Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог. Апелянт в апеляційній каорзі не зазначив,в чому саме полягає неправильне застосування закону,який застосовано судом.

В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_1 - адвокат Фесюк Ю.О., представник ОСОБА_2 -адвокат Кот Є.О., представник ОСОБА_2 -адвокат Швець М.В.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року по справі № 209/1392/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 липня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено з тих підстав, що звернення з позовом до суду про поділ майна подружжя є очевидно недобросовісними діями, направленими на ухилення від виконання боргового зобов`язання за договором позики перед заявником.( а.с.11-19)

Державним реєстратором Коноплянка В.М. 06 травня 2021 року відмовлено у державній реєстрації припинення права власності на магазин-бар з сезонним майданчиком та денною автостоянкою, що розташований АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_1 (а.с.22).

09 червня 2022 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Курило В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69177237 з виконання виконавчого листа № 208/6346/16, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 254 537,56 грн. (а.с.118).

09 червня 2022 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Курило В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69177344 з виконання виконавчого листа № 208/6346/16, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу (залишок) у розмірі 149757,01 грн.(а.с.119).

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що у разі порушення, невизнання,оспорювання суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Що узгоджується з положеннями ст.16 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що метою її звернення було усунення перешкод у виконанні ухваленого на її користь рішення Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, яким її позовні вимоги були задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 462423,04 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивачем не доведено,що її права порушуються, невизнаються або оспорюються і наявність реєстрації права власності на 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчику та денної автостоянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , якимось чином порушує її права та перешкоджає виконанню ухваленого на її користь рішення Дніпровського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, яким її позовні вимоги були задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 462423,04 грн.

Доводи про те, що суд першої інстанції помилково самостійно змінив підстави позову і звів їх до того, що позивач нібито звернулася до суду за захистом своїх речових прав на спірну нерухомість, при цьому не надала доказів на підтвердження існування таких прав, є безпідставними. Судом першої інстанції справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та правильно зазначено, що підстави для припиненя права власності, предбачені статтею 346 ЦК України. Підстави припинення права власності з метою усунення перешкод у виконанні ухваленого судом на користь особи рішення про стягнення на її користь грошових коштів ст. 346 ЦК України не передбачено. Припинення права власності може вирішуватися при наданні позивачем доказів на підтвердження існування у неї речових прав на спірне майно, таке мотивування не є зміною підстав позову.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2023 року.

Судді: