Номер провадження: 22-ц/813/3684/23
Справа № 515/1677/20
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 липня 2022 року, ухваленого Татарбунарським районним судом Одеської області у складі: судді Тимошенка С.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про конкретний поділ спільно нажитого майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.01.2020 проведено поділ їх спільної сумісної власності як подружжя із ОСОБА_2 - нежитлової будівлі загальною площею 161,2 кв м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - по Ѕ частці в ідеальній частці кожному та визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаної нежитлової будівлі, припинивши право спільної сумісної власності на вказану нежитлову будівлю.

З урахуванням уточнених позовних вимог після проведення судової будівельно-технічної експертизи просила провести конкретний поділ спірного нерухомого майна за 2-м варіантом поділу майна, запропонованим експертом, виділивши їй: коридор № 1, магазин № НОМЕР_1 , майстерню № НОМЕР_2 , гараж літ.«Г», що становить 51/100 часток зазначеної будівлі із спорудами загальною вартістю 549125 грн. Відповідачу виділити: склад № 3, майстерню № 4, санвузол № 5, побутову кімнату № 6, сарай літ.«Б», склад літ.«В», що становить 49/100 часток зазначеної будівлі із спорудами загальною вартістю 532503 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати, понесені позивачкою за подання позову та проведення експертизи, а також стягнути з відповідача різницю у судовому зборі після проведення судової експертизи у сумі 4069,09 грн.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 липня 2022 року - з урахуванням внесених ухвалою цього ж суду від 22 серпня 2022 року виправлених описок в рішенні - позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про конкретний поділ спільно нажитого майна подружжя задоволено.

Проведено поділ нежитлової будівлі загальною площею 161,2 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що на лежить на праві спільної часткової власності подружжю, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , у приватну власність 51/100 частин нежитлової будівлі літ.«А» із господарськими будівлями та спорудами, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення № 2 (магазин) площею 30,6 кв. м та вартістю 191375 грн., приміщення № 3 (склад) площею 14,1 кв. м та вартістю 79 056 грн., приміщення № 4 (частина майстерні) розмірами 5,66 м х 6,52 м, площею 36,9 кв. м та вартістю 206891 грн., гараж літ. «Г» площею 31,3 кв. м та вартістю 73486 грн., загальною площею 81,6 кв. м та вартістю 550808 грн.;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , у приватну власність 49/100 частин нежитлової будівлі літ.«А» із господарськими будівлями та спорудами, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення № 1 (коридор) площею 20,6 кв. м та вартістю 115500 грн., приміщення № 4 (частина майстерні) розмірами 3,14 м х 5,66 м, площею 17,8 кв. м та вартістю 99801 грн., приміщення № 5 (санвузол) площею 2,9 кв. м та вартістю 23770 грн., приміщення № 6 (побутова кімната) площею 10,2 кв. м та вартістю 57189 грн., приміщення № 7 (майстерня) площею 30,1 кв. м та вартістю 168764 грн., сарай літ.«Б» площею 6,1 кв. м та вартістю 18622 грн., склад літ.«В» площею 16,0 кв. м та вартістю 47174 грн., загальною площею 81,6 кв. м. та вартістю 530820 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках у сумі 9994 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 влаштувати приміщення санвузла у виділених їй приміщеннях з підведенням мереж водопостачання і каналізації та з розробленням всіх проектів і отримання необхідних дозволів у відповідних інстанціях; вирішити питання по відокремленню електричних лічильників з розробкою проекту і отримання необхідних дозволів у відповідних інстанціях; здійснити поділ горища по лінії поділу, а саме: по осьовій лінії стін, які розділяють будинок на окремі групи приміщень, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежних частин перекриття та покрівлі для можливості їх обслуговування і ремонту.

Зобов`язано ОСОБА_2 встановити глуху перегородку в приміщенні № 4 (при цьому лінія поділу повинна проходити по її середині); замурувати дверний отвір в стіні між приміщеннями №№ 1 та 4 літ.«А»; на місці замурованого дверного отвору пробити дверний отвір в перегородці між приміщеннями №№ 4 та 6 літ.«А»; здійснити поділ горища по лінії поділу, а саме: по осьовій лінії стін, які розділяють будинок на окремі групи приміщень, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежних частин перекриття та покрівлі для можливості їх обслуговування і ремонту.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 1422 грн.16 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 частково не погоджується з рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.07.2022 в частині визначення розміру судових витрат та стягнення їх з нього, тому просить скасувати рішення в частині стягнення з нього судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не надійшов.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії Лозко Ю.П., Стахова Н.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.01.2023 вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, новий суддя у складі суду Кострицький В.В.

Ухвалою суду від 20.09.2022 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою від 03.10.2022 справу призначено до апеляційного розгляду на 01 листопада 2022 року об 11.30, у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи 01.11.2022 розгляд справи відкладений на 22.11.2022 о 15-й, 22.11.2022 розгляд справи відкладений на 20.12.2022 о 14-й, 20.12.2022 розгляд справи відкладений на 17.01.2023 о 9-й.

Рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки-повідомлення на 11.11.2022 об 11.30 з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (адреса відповідача, зазначена в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 ), що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки, повернулося до суду вже після вирішення питання про відкладення розгляду справи.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи 17.01.2023 о 9-й, зокрема, відповідач, щодо якого наявне рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення про вручення йому судової повістки-повідомлення 29.12.2022.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і відповідач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Отже, відповідач, звернувшись до суду апеляційної інстанції зі скаргою у серпні 2022 року, має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості особистої явки до суду).

Крім того, передбачений ч. 1 ст. 371 ЦПК України 60-денний строк розгляду апеляційної скарги сплинув 20 листопада 2022 року, а судові процедури мають бути справедливим не лише для заявника, а й для інших учасників справи, які так само мають право на справедливий суд, у тому разі і на розгляд справи впродовж розумного строку, з огляду на вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому не підлягає задоволенню заява відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із його запланованим відвідуванням лікаря для консультації, запис на який здійснено 16.01.2023, яка надійшла на адресу суду 17.01.2023, оскільки час такої консультації у направленні до лікаря не визначений, а крім того, з огляду на невиправдано триваючу процедуру апеляційного провадження, коли заявник жодним чином не демонструє суду свою готовність брати участь у судових процедурах та не цікавиться їхнім ходом.

Наведене відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині вирішення долі судових витрат та стягнення їх з відповідача на користь позивачки.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 липня 2022 року зазначеним вимогам закону в оскаржуваній частині відповідає.

Предметом судового розгляду в цій справі є поділ спірного майна в натурі відповідно до визначених раніше рішенням суду ідеальних часток кожного.

Оскаржуваним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області такий розподіл проведено та вирішено питання щодо судових витрат.

За змістом частин першої-третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, розмір якого, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом, та витрат, пов`язаних із залученням свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У зв`язку із розглядом справи позивачкою за подання позовної заяви сплачено 1422,16 грн, тобто 1% ціни позову за попередньою оцінкою на підставі звіту про незалежну оціночну вартість Ѕ спірної нежитлової будівлі, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання про призначення по справі судової будівель-технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу спірного нерухомого майна ініційоване разом із першою заявою по суті справи позовною заявою.

Така експертиза призначена ухвалою суду від 10 березня 2021 року із покладенням обов`язку по сплаті за проведення експертизи на позивачку ОСОБА_1 .

Обгрунтованість призначення судом вказаної експертизи була предметом розгляду Одеського апеляційного суду за апеляційною скаргою відповідача, постановою якого від 23 грудня 2021 року ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 березня 2021 року залишено без змін.

Доказами понесених позивачкою витрат на проведення експертизи є рахунок-фактура № 5 від 01.04.2021, за яким ОСОБА_1 сплатила за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 05/03 по цивільній справі № 515/1677/20 на підставі ухвали Татарбунарського райсуду від 10.03.21 10000 грн, а також кошторисом витрат на виконання цієї експертизи, які складаються із попереднього вивчення матеріалів 500 грн, складання клопотань, листів тощо 500 грн, виїзд експерта на об`єкт дослідження 1200 грн, огляд/обстеження об`єкту дослідження 500 грн, підбір та вивчення нормативно-правових актів, спеціалізованої літератури/інформаційних джерел тощо 500 грн, вивчення додаткових матеріалів, які надійшли на виконання клопотання 500 грн, проведення дослідження та складання висновку, в тому числі виготовлення фототаблиць, додатків тощо 6300 грн, разом 10000 грн.

Розмір вказаних витрат не оспорювався відповідачем в суді на предмет недотримання вимог щодо їх співмірності зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частини 7, 8 статті 139 ЦПК України).

Отже розмір понесених позивачкою судових витрат підтверджено належним чином.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з пунктом першим частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Розподіл судових витрат у наведений спосіб є обов`язком, а не правом суду, а підстав для застосування передбачених частиною другою статті 134 ЦПК України можливих обмежень у вигляді відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, по справі не вбачається, оскільки позивачкою разом із першою заявою по суті справи заявлено про проведення експертизи.

Тому висновок суду про покладення на відповідача понесених позивачкою ОСОБА_1 і документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1422,16 грн і витрат на проведення експертизи 10000 грн є вірним і грунтується на вимогах закону.

Натомість незгода відповідача ОСОБА_2 із рішенням в наведеній частині нічим не обгрунтована та є його власним, помилковим тлумаченням процесуального закону.

Крім того, колегія суддів зазначає, що проведеною експертизою встановлено вартість частки нерухомого майна, на яку визнано право власності за позивачкою, у розмірі 550808 грн.

Судовий збір за подання змінених позовних вимог з ціною позову 550808 грн мав становити: 5508,10 (1% ціни позову) грн, і недоплачена частина судового збору становить 4085,94 грн (5508,10 1422,16).

Питання щодо вказаної суми судового збору та її розподілу відповідно до задоволених позовних вимог є обов`язком, а не правом суду, підстав для звільнення осіб від його сплати по справі не вбачається.

Проте, оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення за доводами апеляційної скарги, не може погіршити становище заявника, вказане наразі не вирішується, проте не позбавляє суд права вирішити питання щодо судових витрат у відповідності до вимог закону.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому у задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 слід відмовити та залишити рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 липня 2022 року без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 липня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови 17 січня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький