ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м.Суми

Справа №591/4098/21

Номер провадження 22-ц/816/133/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2022 року, у складі судді Сидоренко А.П., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 08 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в :

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року її було позбавлено батьківських прав стосовно дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставами позбавлення її батьківських прав було ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Квартиру за місцем проживання дітей вона перетворила в приміщення для тримання собак, не цікавилася життям своїх дітей, їх здоров`ям, не приймала участі у їх вихованні, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток, ніде не працювала, а займалася лише утриманням та розведенням собак.

На теперішній час вона змінила свою поведінку, життя та ставлення до дітей, більше не займається утриманням та розведенням собак, а тому зникли обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав. Вона спілкується з дітьми, цікавиться їхнім життям, виявляє піклування, приділяє увагу вихованню та розвитку дітей, які хочуть проживати саме разом з нею. У разі поновлення батьківських прав позивач планує проживати з дітьми в квартирі, успадкованій після смерті свого чоловіка батька дітей, за адресою АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, просила суд поновити її в батьківських правах щодо її дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про поновлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Юшкевич Є.Ю., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку обставинам справи, оскільки на теперішній час ОСОБА_1 змінила свою поведінку, своє життя та ставлення до дітей, тому зникли обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав. Доводить, що позивач постійно спілкується з дітьми, цікавиться їх життям та розвитком, приділяє час вихованню дітей, усвідомлює усю свою відповідальність за дітей, які висловлюють бажання проживати разом з матір`ю. Вказує, що для найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, батьківські права ОСОБА_1 підлягають поновленню, що відповідатиме найкращим інтересам дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Категорично заперечує доводи представника ОСОБА_1 про зміну її способу життя та ставлення до виховання дітей, оскільки з часу позбавлення батьківських прав у її поведінці нічого не змінилося, вона не працює, не має можливості утримувати дітей, продовжує розводити собак, не спілкується з дітьми у необхідному обсязі, а коли і відвідує, користується їх продуктами харчування, банківською картою сина. ОСОБА_1 не цікавиться успіхами дітей у навчанні, не відвідує їх навчальні заклади, не спілкується з вчителями, не купляє дітям необхідне взуття, одяг, продукти харчування, необхідні посібники для навчання. Вказує про дійсний намір позивача поновлення батьківських прав це отримання права на пільги та державну допомогу, яка надається сім`ям з дітьми.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Управління «Служба у справах дітей» СМР у заяві від 16.01.2023 року просить розглядати справу без участі його представника, висновок органу опіки та піклування, наданий у справі, підтримує у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Є.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дяченка Ю.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 25 серпня 2006 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , з яким мають двоє спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 13,14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с. 9).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року, справа № 591/7098/18, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-12).

За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07 грудня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

За інформацією Сумської міської державної нотаріальної контори від 20 березня 2021 року, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , який був зареєстрований по АДРЕСА_1 , була заведена 20 червня 2019 року (а.с. 17).

Спадкоємцями ОСОБА_5 є: дружина ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до держнотконтори; син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 , які своєчасно прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця малолітні/неповнолітні особи. За консультацією та відповідними запитами до держнотконтори звернулась ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 березня 2005 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 12 березня 2005, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 (а.с. 18-19).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 18 вересня 2008 року власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 23).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 04 грудня 2020 року № 564 вирішено встановити опіку та призначити ОСОБА_6 опікуном над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її майном у зв`язку з тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року (справа № 591/7098/18) мати дитини позбавлена батьківських прав, батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 60).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 04 грудня 2020 року № 564 вирішено встановити опіку та призначити ОСОБА_6 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його майном у зв`язку з тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року (справа № 591/7098/18) мати дитини позбавлена батьківських прав, батько дитини помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 61).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла (а.с. 63).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 жовтня 2021 року № 632 вирішено припинити опіку над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку зі смертю опікуна ОСОБА_6 (а.с. 59).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 жовтня 2021 року № 632 вирішено припинити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю опікуна ОСОБА_6 (а.с. 62).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 листопада 2021 року № 685 встановлено опіку та призначено ОСОБА_2 опікуном над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 90).

12 вересня 2022 року від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов висновок щодо можливості поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її дітей. У висновку зазначено, що неповнолітній ОСОБА_7 та малолітня ОСОБА_4 перебувають на первинному обліку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з березня 2020 року. Підставою для постановки дітей на первинний облік Управління було рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року, яким мати дітей була позбавлена батьківських прав. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 15 травня 2019 року, батько дітей помер.

Підставами позбавлення позивачки батьківських прав було те, що мати протягом тривалого часу ухилялася від своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей: не цікавилась їх життям та здоров`ям, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток. Крім того, житло, в якому вона проживала разом з дітьми вона перетворила в приміщення для тримання та розведення собак.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17 березня 2020 року № 147 дітям було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 04 грудня 2020 року № 564 бабуся дітей, ОСОБА_6 , була призначена опікуном над дітьми.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 листопада 2021 року № 685 в зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , опікуном/піклувальником над дітьми було призначено ОСОБА_2 .

З метою підготовки висновку про доцільність поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах відносно її неповнолітніх дітей, спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 09 вересня 2022 року перевірені умови проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перевірки умов проживання проведена бесіда з дітьми та їх опікуном ОСОБА_2 .

Зі слів відповідача, мати дітей періодично спілкується з дітьми, але не змінила свого способу життя, ніде не працює. Слова ОСОБА_2 підтвердили й діти. Зі слів дітей, ОСОБА_1 періодично приходить до них, іноді приносить щось з їжі. Під час бесіди ОСОБА_2 та діти заперечували щодо поновлення позивачки в батьківських правах. Зі слів дітей, вони не бажають проживати з матір`ю.

При неодноразовій бесіді з ОСОБА_1 , спеціалістом Управління наголошувалося, що для поновлення в батьківських правах вона має мати впорядковане житло, місце роботи, мають бути створені всі умови для проживання та навчання дітей.

Станом на 09 вересня 2022 року позивачка не зверталася до Управління щодо вирішення питання повернення їй дітей на виховання, не надала ніяких документів, які б підтверджували спроможність утримувати дітей.

Враховуючи вищевикладене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не вважало за доцільне поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах відносно її неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 121-123).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував найкращі інтереси дітей, їх вік та відносини з матір`ю, її майновий стан, відсутність офіційного працевлаштування та стабільного доходу, побутові умови її проживання, ставлення жінки до ситуації, яка склалася, та мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами усунення обставин, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому судом враховано і небажання неповнолітніх дітей проживати з матір`ю та висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про недоцільність поновлення ОСОБА_1 в батьківських правах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарногігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Судами першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 позбавлена батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 січня 2020 року.

Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 169 СК України вважала, що обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав, змінилися, тому її права повинні бути поновлені.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 09 вересня 2022 року № 1185/27.1.26, Управління не вважає за доцільне поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах відносно її неповнолітніх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 121-123).

При цьому судом було правильно враховано, що під час бесіди із спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради діти заперечували проти поновлення ОСОБА_1 в батьківських правах, вони не бажають проживати з матір`ю.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанцій про відсутність підстав для поновлення батьківських прав ОСОБА_1 є правильними, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни її поведінки, способу життя, побутових умов та ставлення до виховання дітей, які були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердила у суді першої інстанції, що не має офіційного місця роботи, продовжує займатися розведенням собак, яких тримає в квартирі, належні умови для проживання дітей нею не створено і у випадку позитивного рішення у цій справі має намір проживати в квартирі за місцем проживання дітей.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для висновку, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Оскільки на підставі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, відтак, впевненості у можливостях ОСОБА_1 забезпечити найкращі інтереси дітей станом на момент розгляду справи немає.

Доводи ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанцій її пояснень та доводів, поданих доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки апеляційним судом не встановлено порушення місцевим судом норм процесуального права щодо оцінки доказів. Судом здійснено оцінку поданих сторонами доказів відповідно до положень ст. 89 ЦПК України.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленим судовим рішенням.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук