Справа №949/1761/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Пінчук О.М.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа - Рівненський об`єднаний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заяву мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21 вересня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Хоч шлюб між ними і було розірвано, проте згодом вони примирилися та почали проживати разом однією сім`єю, однак шлюб при цьому повторно не укладали. На час спільного проживання у них народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . З огляду на те, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , запис про батька у Книзі реєстрації народжень був зроблений за її вказівкою. ІНФОРМАЦІЯ_5 у війні з російськими окупантами загинув ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем Збройних Сил України. Встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Соледар, Бахмутського району Донецької області, а також факту перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні батька ОСОБА_3 , необхідні для документального оформлення одноразової грошової допомоги, визначеної постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Оскільки малолітній ОСОБА_2 позбавлений можливості подати документи на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю батька ОСОБА_3 , на утриманні якого він перебував, так як для цього необхідно надати рішення суду, що підтверджує факт перебування на утриманні загиблого.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Представника заінтересованої особи Рівненського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень щодо задоволення заяви не висловив.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.7).

З огляду на те, що заявниця ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , запис про батька у Книзі реєстрації народжень був зроблений за її вказівкою, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію ародження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що сім`я ОСОБА_1 складається з чотирьох осіб. На момент обстеження ОСОБА_1 проживає з малолітнім сином. Двоє інших дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , навчаються. Сім`я проживає у власному будинку, який вони прибдали з чоловіком ОСОБА_3 (проживали без реєстрації шлюбу). До смерті чоловіка ОСОБА_3 , сім`я проживала в повному складі та разом вела спільне господарство (а.с.12).

Після повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_3 проходив військову службу у лавах Збройних Сил України.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у війні з російськими окупантами загинув ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що дійсно заявниця ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживали однією сім`єю, однак повторно шлюб не реєстрували. В період спільного проживання у них народився син ОСОБА_12 . ОСОБА_11 виховував сина та матеріально його утримував.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Згідно статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно статті 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частин 2,4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року у справі №1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19).

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення заяви. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Надані заявницею докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, встановлення якого є необхідним для отримання заявником одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця.

За даних обставин, суд вважає за можливе встановити факт перебування дитини на утриманні загиблого військовослужбовця, оскільки встановлення цього факту має юридичне значення, а інший шлях встановлення - відсутній.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Соледар, Бахмутського району Донецької області, а також факт перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 23 січня 2023 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор