ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Суми

Справа №592/5252/22

Номер провадження 22-ц/816/172/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Дочірнє підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2022 року, в складі судді Котенко О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

12 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» (далі ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб»), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» №159-К від 14.07.2022 року, відповідно до якого його, заступника начальника відділу головного енергетика, звільнили з підприємства 14 липня 2022 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України; змінити формулювання причини звільнення та визнати його, заступника начальника відділу головного енергетика, звільненим з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» за власним бажанням відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати; стягнути на його користь з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 15814,41грн; стягнути на його користь з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 44398,20 грн, з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів, а також витрати за надання правничої допомоги в розмірі 11150 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 08 лютого 2012 року він працював на ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб». 06 липня 2022 року він звернувся до директора підприємства з заявою про звільнення з 14 липня 2022 року за власним бажанням, відповідно до ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю та умов колективного договору, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 14 липня 2022 року на підприємстві було видано Наказ №159-К, відповідно до якого його, заступника начальника відділу головного енергетика, звільнено з 14 липня 2022 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України. Він не погодився з таким формулюванням підстав його звільнення і вважав наказ незаконним, виходячи з наступного. Станом на жовтень 2021 року борг підприємства перед ним становив 59475,57грн, на лютий 2022 року 82863,22грн, на червень 2022 року 74890,02грн, на липень 2022 року 15814,41грн. Крім того, він вже звертався до суду і частину заборгованості (63022грн), згідно з рішенням Ковпаківського районного суду від 02.05.2022 року по справі №592/1277/22, стягнуто на його користь, рішення набрало законної сили і виконане 30.06.2022 року. Відповідач по справі, всупереч положенням ст.115 КЗпП України, протягом останнього року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі заробітна плата не виплачувалася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з заробітної плати, яка не була виплачена відповідачем, станом на день звільнення склала 15814,41грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку йому має бути нараховано та виплачено при звільненні у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати.

Посилаючись на те, що роботодавець не виконує законодавство про працю, неправильно зазначив у наказі та трудовій книжці підстави звільнення, не виплатив нараховану заробітну плату та вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, просив його позов задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_1 . Вирішено вважати ОСОБА_1 , заступника начальника відділу головного енергетика, звільненим з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» 14 липня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

Стягнуто з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 15814 грн 41 коп.

Стягнуто з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 44398 грн 20 коп з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 992 грн 40 коп в відшкодування судового збору та 5000 грн в відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь держави 992 грн 40 коп судового збору.

В апеляційній скарзі ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині зміни формулювання причин звільнення позивача, стягнення з підприємства вихідної допомоги у сумі 44398,20 грн, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не застосовано норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які є спеціальними нормами, що регулюють оплату праці в умовах воєнного стану і поширюються на спірні правовідносини. Вважає, що вказана позивачем підстава звільнення порушення строків виплати заробітної плати, встановлених ст.115 КЗпП України, спростовується нормами ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до ч.ч.3, 4 якої роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати; у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Вихідна допомога при звільненні у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства є засобом відповідальності роботодавця, яка не повинна застосовуватися у даному випадку, оскільки це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій.

В частині стягнення з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 15814грн 41коп, стягнення судових витрат та відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення проти скарги представника ОСОБА_1 адвоката Супруна Д.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 08.02.2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб».

06.07.2022 року позивач звернувся до директора підприємства з заявою, у якій просив звільнити його з 14 липня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю та умов колективного договору, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

14.07.2022 року було видано наказ №159-К відповідно до якого, ОСОБА_1 , заступника начальника відділу головного енергетика, звільнено з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» 14 липня за власним бажанням ст.38 КЗпП України; підстава: заява ОСОБА_1 .

Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 (а.с. 9), копією заяви від 06.07.2022 року (а.с. 10) та копією наказу №159-К від 14.07.2022 року (а.с. 12).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про звільнення від 06.07.2022 pоку, адресованій директору ДП «Завод ОБ та ВТ», зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме - систематичне порушення строків виплати заробітної плати (ч. 3 ст. 38 КЗпП України).

Судом встановлено, що станом на жовтень 2021 року борг підприємства перед позивачем становив 59475,57грн, на лютий 2022 року - 82963,22грн, на червень 2022 року - 74890,02грн, на липень 2022 року - 15814,41грн, що підтверджується розрахунковими листами (а.с. 13,14).

Крім того, позивач вже звертався до суду і частину заборгованості (63022грн) рішенням Ковпаківського районного суду від 02.05.2022 року по справі №592/1277/22 року стягнуто на його користь (а.с. 17).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що мав місце факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало позивача до розірвання трудового договору з власної ініціативи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Суд вважав, що були підстави для звільнення позивача на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, а також з тим, що відповідач не мав права звільняти ОСОБА_1 за ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач по справі протягом останнього року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі вона не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість із заробітнрї плати. Так, станом на жовтень 2021 року борг підприємства перед позивачем становив 59475,57грн, на лютий 2022 року - 82963,22грн, на червень 2022 року 74890,02грн, на липень 2022 року - 15814,41грн.

Це підтверджується розрахунковими листами, наданими Дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (а.с. 13,14).

Рішенням Ковпаківського районного суду від 02.05.2022 року по справі № 592/1277/22 року стягнуто з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 63022грн 40коп, за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 17). Рішення набрало законної сили і виконане 30.06.2022 року.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вихідна допомога, яка має бути стягнута на користь позивача відповідно до положень ст. 44 КЗпП України, становить 44398,20грн (14799,40грн х 3) з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавцем порушені строки оплати праці у зв`язку з бойовими діями та шкодою, завданою ними, а також, що ст. 44 КЗпП України не повинна застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій, не спростовують висновків суду, оскільки порушення строків оплати праці работодавець допускав і до початку бойових дій. Як уже зазначалось вище, заборгованість із заробітної плати перед позивачем існувала станом на лютий 2022 року і становила 82963,22 грн.

Колегією суддів не встановлено порушення чи неправильного застосування судом норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Посилання заявника апеляційної скарги на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки в даній справі мають місце інші фактичні обставини. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Оскільки відповідачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, необхідно з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб» в дохід держави стягнути 2977,20 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 листопада 2022 року в частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , стягнення вихідної допомоги, залишити без змін.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» в дохід держави 2977 гривень 20 копійок судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина