Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/933/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - у складі судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судового засідання - Калюшик О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про демонтаж відеокамер зовнішньої системи відеонагляду,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 21 квітня 2022 року звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов`язання демонтувати дві відеокамери зовнішньої системи відеонагляду та один вуличний прожектор, які встановлені на балконі квартири АДРЕСА_1 та одну відеокамеру зовнішньої системи відеонагляду, яка встановлена на стелі у під`їзді другого поверху між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат. Також, ОСОБА_2 поруч з встановленою камерою відеонагляду на балконі, встановила вуличний прожектор, який автоматично включається в темну пори доби та висвітлює квартиру позивача, що позбавляє повноцінного сну.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що на другому поверсі в квартирі АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_2 , яка без згоди власників квартир будинку, в грудні 2021 року встановила одну відеокамеру на балконі квартири АДРЕСА_3 та одну на стелі у під`їзді другого поверху між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , яка знімає, накопичує та розповсюджує відзняту інформацію про особисте життя позивача та членів її сім`ї, без їх згоди, чим порушуються вимоги ст.32 Конституції України, що підтверджується доданими до заяви доказами.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області 04 липня 2022 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Від представника відповідача 08 серпня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву. В даному відзиві представник відповідача посилається на те, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , тривалий час існують неприязні відносини, часто виникали конфлікти. З метою захисту свого майна та життя і здоров`я свого та здоров`я дітей, ОСОБА_2 встановила дві відеокамери, одну на фасаді будинку біля вікна своєї квартири, яка проглядає частину вулиці, другу відеокамеру встановила над вхідними дверима своєї квартири, яка проглядає сходову клітку другого поверху. Встановлені відеокамери не здійснюють збереження інформації. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили, що камери спостереження здійснюють втручання в її життя та особисте життя членів її сім`ї та доказів, що відеокамери мають технічну можливість здійснювати саме запис.

Представник позивач ОСОБА_3 просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 просить в задоволенні позову відмовити, справу розглядати у його відсутності.

Встановлення обставин справи та прийняття рішення приймалось на підставі доказів наданих сторонами провадження.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права судом у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (частина перша статті 270 ЦК України).

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України).

За статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (частина перша статті 275 ЦК України).

У частині першій статті 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лишеза її згодою.

Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом (частина третя статті 307 ЦК України).

Зазначені положення цивільного законодавства спрямовані на захист особистих немайнових прав особи, зокрема особистого, сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб.

Відеоспостереження, приховане чи відкрите, визнається серйозним втручанням в приватне життя (рішення Європейського суду з прав людини у справі № 70838/13 Antovic and Mirkovic v. Montenegro від 28 листопада 2017 року, § 44).

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «приватне життя» є широким поняттям, який не має вичерпного визначення, і поширюється на безліч аспектів самоідентифікації людини, наприклад, на ім`я особи та зображення, і включає в себе її фізичну та психологічну цілісність. Репутація і честь людини є частиною її самоідентифікації і психологічної цілісності, а тому також охоплюються поняттям приватне життя (BOGOMOLOVA v. RUSSIA, № 13812/09, § 51, ЄСПЛ, 20 червня 2017 року).

Відповідно до єдиної практики Європейського суду та Верховного Суду позивач перебуваючи на прибудинковій території будинку загального користування, має право на захист свого особистого та сімейного життя від втручання у нього сторонніх осіб, у тому числі право вимагати припинення відео зйомки себе особисто та членів своєї родини, право на яку вона відповідачці не надавала, шляхом зобов`язання останньої демонтувати відео камери та знищити усю зібрану щодо неї відеоінформацію.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1995 року, позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 в якій і проживає.

Відповідач проживає на другому поверсі будинку АДРЕСА_5 .

На балконі квартири АДРЕСА_1 встановлена одна відеокамера та вуличний прожектор та одна відеокамера встановлена на стелі у під`їзді другого поверху цього ж будинку.

31 грудня 2021 року власники квартир будинку АДРЕСА_6 звернулись із колективною заявою про неправомірні дії відповідача до Сарненської міської ради Рівненської області, щодо встановлення відеоспостереження в загальному коридорі та на балконі.

Відповідно до листа виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 26.01.2022 року вих.№02/16-57 встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_6 , списаний з балансу КП «Житлосервіс» та не перебуває у комунальній власності територіальної громади згідно рішення Сарненської міської ради від 22.02.2019 року №1095 «Про погодження списання з балансу КП «Жилосервіс» багатоповерхових будинків в м.Сарни», а тому рекомендували звернутися до суду.

10 лютого 2022 року Сарненською міською радою Рівненської області, винесено постанову №1 по справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.154 КУпАП. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , стали відеоматеріали надані ОСОБА_2 , на яких позивач в різні дні та години, вигулює собаку без повідків.

Відеокамери, які встановила відповідачка без згоди позивача, фіксують територію спільної земельної ділянки, вхід та вихід з будинку, сходову клітку, якими користується позивачка та члени її сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи у відзиві на позовну заяву, факт здійснення відеозапису спостереження за територією спільної земельної ділянки та місць загального користування будинку, відповідачка не надала суду технічної документації на встановлений нею комплект відео нагляду та не спростувала обґрунтовані доводи позивача, що кут огляду відеокамер може бути змінений та відеокамери забезпечені відео реєстратором або іншим носієм інформації, що входить до комплекту технічного обладнання, який здійснює збереження, обробку та відтворення зображення з камер, у тому числі інформації, що становить втручання у право на повагу до приватного життя. Без відповідного відтворення інформації на носії, здійснення відео спостереження неможливо.

Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», місця загального користування - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Також, статтями 9 та 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним;

Згідно частини 2 статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отримання дозволу на встановлення системи зовнішнього відео нагляду на фасаді будинку і сходовій клітці, що є спільним майном багатоквартирного будинку, вирішується тільки на зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що внаслідок встановлення відповідачкою камер відеоспостереження в місцях загального користування, без згоди позивачки, яка правомірно користуються такими приміщеннями та земельною ділянкою, мало місце втручання у її право на повагу до приватного і сімейного життя, яке з урахуванням наведених вище обставин не можна визнати пропорційним.

Викладене узгоджується практикою Верховного суду (справа №334/1644/16-ц (провадження №61-6672св22) від 23.11.2022 року, справа №334/1644/16-ц (провадження №61-3355св20) від 22.09 2022 року).

На підставі викладеного, ст.ст.16, 301, 307 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про демонтаж відеокамер зовнішньої системи відеонагляду задовольнити.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 демонтувати дві відеокамери зовнішньої системи відеонагляду та один вуличний прожектор, які встановлені на балконі квартири АДРЕСА_1 та одну відеокамеру зовнішньої системи відеонагляду, яка встановлена на стелі у під`їзді другого поверху між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень 00 коп., витрати на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 січня 2023 року.

Суддя :