КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року

м. Київ

справа №357/10050/22

провадження № 22-ц/824/1786/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком», акціонерне товариство «Гоу інвест АГ», Акціонерне товариство «Гоу ост інвест АГ»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» - Андросович Ганни Сергіївни

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року у складі судді Кошель Б.І.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком», акціонерного товариства «Гоу інвест АГ», Акціонерного товариства «Гоу ост інвест АГ» про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком», Акціонерного товариства «Гоу інвест АГ», Акціонерного товариства «Гоу ост інвест АГ» про стягнення заборгованості за договором позики.

01 листопада 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_2 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN НОМЕР_3 (UAH), (USD), (EUR), (RUB), (PLN), НОМЕР_4 (UAH) в AT «Прокредит Банк» та належали ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках ТОВ «Євротранстелеком», за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків пов`язаних з виплатою заробітною плати.

У мотивування вимог зазначав, що 23 лютого 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 2, відповідно до якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 грн, що станом на дату укладення вказаного договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США становило 200 000 доларів США, строком до 20 жовтня 2021 року.

23 лютого 2020 року між позикодавцем ОСОБА_3 , боржником ОСОБА_2 , поручителем ТОВ «Євротранстелеком», поручителем АТ «Гоу інвест АГ» та поручителем АТ «Гоу ост інвест АГ» було укладено Договір поруки № 2, відповідно до п. 1.1. якого Поручитель ТОВ «Євротранстелеком», АТ «Гоу інвест АГ» та АТ «Гоу ост інвест АГ» поручилися перед кредитором ОСОБА_3 за виконання обов`язку ОСОБА_2 щодо виконання останнім його зобов`язань за Договором позики № 2 від 23 лютого 2020 року.

20 травня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 2-Ц від 20 травня 2021 року, відповідно до п.1 якого первісний кредитор ОСОБА_3 відступив новому кредитору ОСОБА_1 право грошової вимоги, належне первісному кредитору у відповідності до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року.

21 жовтня 2021 року позивачем було вручено боржнику та поручителям претензії з вимогами повного погашення заборгованості, які станом на день подачі цього позову залишились без задоволення.

Посилаючись на те, що на час подачі заяви відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання за договором позики в повному обсязі, заявник ОСОБА_1 вважав, що існує необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача ТОВ «Євротранстелеком», так як наявні у відповідача на рахунках грошові кошти є активом, що легко може зникнути з банківських рахунків, що в свою чергу не гарантуватиме поновлення порушеного права позивача у випадку задоволення майбутнього позову.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року заяву задоволено частково.

Постановлено накласти арешт на грошові кошти, належні ТОВ «ТОВ «Євротранстелеком» (), що обліковуються на рахунках IBAN НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), IBAN НОМЕР_2 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN НОМЕР_3 (UAH), (USD), (EUR), (RUB), (PLN), НОМЕР_4 (UAH) в AT «Прокредит Банк» в межах суми 10 386 745,96 грн, зупинивши видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках ТОВ «Євротранстелеком», за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків пов`язаних з виплатою заробітною плати. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 22 листопада 2022 року представник відповідача ТОВ «Євротранстелеком» - Андросович Г.С. звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом першої інстанції при винесенні даної ухвали було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зазначає, що всі договори поруки та довіреності від ТОВ «Євротранстелеком», копії яких додано позивачем до матеріалів даної справи, є підробними та спрямованими на умисне штучне блокування роботи підприємства та шахрайське заволодіння його коштами.

На думку апелянта, право позивача на повернення суми позики не порушено, він набув його на підставі рішення третейського суду, дозвіл на виконання якого було надано Київським апеляційним судом і з виконання якого відкрите виконавче провадження.

Наголошує на тому, що заявником не доведено, а судом не встановлено фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вказує, що на момент подачі апеляційної скарги, рахунки ТОВ «Євротранстелеком» арештовано на підставі постанови приватного виконавця Авторгова А.М. від 10 травня 2022 року в інтересах ОСОБА_1 .

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник відповідача ТОВ «Євротранстелеком» у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову частково, суд першої інстанції керувався положеннями статей 149-153 ЦПК України та виходив з обґрунтованості поданої заяви та наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб шляхом накладення арешту на рахунки відповідача ТОВ «Євротранстелеком» у межах ціни позову - 10 386 745,96 грн.

Зазначив, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що спір стосується солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року, розмір якої розраховано позивачем у сумі 10 386 745,96 грн.

Разом з тим, у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 заявляє вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів солідарно за договором позики №21/04-20/П від 21 квітня 2020 року у розмірі 30 000 000 грн, що не відповідає та суперечить мотивам і розрахункам, викладеним у позові та заяві про забезпечення позову.

Окрім того, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості в солідарному порядку з чотирьох відповідачів, позивач просить застосувати заходи забезпечення лише щодо ТОВ «Євротранстелеком» без жодного обґрунтування.

До того ж, з долучених до апеляційної скарги доказів убачається, що постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі №357/5409/22 апеляційну скаргу адвоката Андросович Г.С. в інтересах ТОВ «Євротранстелеком» задоволено; ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2022 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Встановлено, що рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 23/02-20/П від 23 лютого 2020 року в розмірі 31 094 794 грн. та витрати на сплату винагороди третейського судді у розмірі 32 500 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 29 грудня 2021 року.

10 травня 2022 року на підставі виконавчого листа №824/2/22, виданого 04 травня 2022 року Київським апеляційним судом, відкрито виконавче провадження, в рамках якого 10 травня 2022 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ТОВ «Євротранстелеком».

Таким чином, суд першої інстанції не врахував вказані обставини при вирішенні питання про забезпечення позову, не перевірив чи дійсно між сторонами існує спір, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати заявник, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, зокрема з урахуванням вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

В ухвалі суду першої інстанції про арешт спірного майна, окрім посилань на загальні норми процесуального права про забезпечення позову, не міститься мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів суб`єктів правовідносин.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (Висновок Верховного Суду у постанові від 07 червня 2022 року у справі №127/25378/21).

Отже, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, а також оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, колегія суддів уважає, що заходи забезпечення позову, обрані позивачем, є неспівмірним з вимогами позовної заяви та позивачем заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що питання щодо задоволення заяви про забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду з такою заявою у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведуть до утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» - Андросович Ганни Сергіївни - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком», акціонерного товариства «Гоу інвест АГ», Акціонерного товариства «Гоу ост інвест АГ» про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «31» січня 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик