ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/333/22 Номер провадження 22-ц/814/198/23Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою адвоката Грущенка Сергія Григоровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Левицької Т.В. в м.Глобино, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 08.08.2018 року ОСОБА_1 підписала Заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу видано кредит у сумі 57 500 грн.

У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 91 519,23 грн., яка складається з 29 926,40 грн заборгованість за кредитом; 5 440,57 грн заборгованість за відсотками; 32 086,70 грн. заборгованість за комісією; 24 065,56 грн. штрафні санкції.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року задоволено частково позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 301 від 08.08.2018 року що складається з: 29926,40 грн - заборгованості за кредитом; 5440,57 грн - заборгованості за процентами; 32086,70 грн заборгованості за комісією, а всього 67453,67 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1828,49 грн.

Рішення оскаржив адвокат Грущенко С.Г. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що банк пропустив 3 річний строк позовної давності при зверненні до суду, не враховано те, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а отже є нікчемний та те, що відповідач не був ознайомлений з витягом з тарифами та умовами договору в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.08.2018 року ОСОБА_1 підписала Заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу видано кредит у сумі 57 500 грн.

За розрахунками банку станом на 01 лютого 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 91 519,23 грн., яка складається з 29 926,40 грн заборгованість за кредитом; 5 440,57 грн заборгованість за процентами; 32 086,70 грн. заборгованість за комісією; 24 065,56 грн. штрафні санкції.

Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, врахував те, що відповідач отримала від позивача грошові кошти (кредит), які в добровільному порядку не повернула, а також те, що в Заяві та Паспорті споживчого, які підписала відповідач, міститься інформація про умови кредитування, а саме стосовно розміру відсотків за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Частково відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, районний суд, своє рішення мотивував пропуском Банком річного строку на звернення до суду.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , підписуючи заяву №301 погодилася з п.5, де вказано, що розмір процентної ставки складає 12% річних (а.с. 4).

Отже, районний суд, задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 29 926,40 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 5 440,57 грн., дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і апеляційний суд та рішення в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, обговорюючи питання щодо задоволення позовних вимог Банку в частині стягнення 32 086,70 грн. щомісячної комісїї за обслуговування кредиту, колегія виходить з такого :

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

В пункті 4 заяви №301 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,10 %, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, колегія суддів приходить до висновку, що положення пункту 4 кредитного договору, укладеного 8 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі по 1782 грн. є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією не підлягає задоволенню.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, про скасування рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 32 086,70 грн., в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, так як він укладений в письмовій формі, що передбачено ч.1 ст.1055 Цивільного Кодексу України.

На вимогу однієї із сторін, кредитний договір може бути нотаріально посвідчений, проте суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 зверталась з такою вимогою до Банку.

Безпідставними є також твердження апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даними позовними вимогами, адже сторонами кредитного договору було визначено, що споживчий кредит надається на строк 24 місяці, тобто строк його виконання - 08.08.2020 року, а Банк звернувся до суду 24 лютого 2022 року в межах загальної позовної давності, визначеної ст.257 ЦК України.

В частині першій статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, приймаючи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги, на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 942,78 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 307,33 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з АТ «Перший Український Міжнародний банк».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Грущенка Сергія Григоровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року скасувати в частині задоволених позовних вимог акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про стягнення заборгованості за комісією, ухваливши в цій частині нове рішення.

Відмовити АТ «Перший Український Міжнародний банк» в задоволені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 32 086,70 грн.

Змінити рішення в частині судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір в розмірі 942,78 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 307,33 грн.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9.02.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна