Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1125/22 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/1125/22 за позовом адвоката Лабика Руслана Романовича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лабика Руслана Романовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року адвокат Лабик Р.Р. в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.12.2020, близько 19 год. 15 хв., на автошляху «Житомир-Сквира» в с. Станишівка Житомирського району ОСОБА_4 , керуючи автобусом "РУТА-20" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди, чим позивачам, які є його родичами, спричинено матеріальну і моральну шкоду.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "РУТА-20", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у АТ "СК "Країна" відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР5002199.

Оскільки відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у строки, встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV, просив стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" наступні кошти на користь:

- ОСОБА_3 - 20 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

- ОСОБА_1 - 20 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька;

- ОСОБА_2 - 20 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та 180 000,00 грн. мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Також просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2022 провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до АТ «Страхова компанія «Країна» закрито у зв`язку з її смертю (т.1 а.с.202).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2022 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в частині мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника - закрито.

У задоволенні позовної заяви в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Лабиком Р.Р. в інтересах ОСОБА_1 , представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати, ухваливши нове рішення про стягнення з АТ «Страхова компанія «Країна» 20 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та 10 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та ЦПК України, відмовив в задоволенні позовних вимог лише з тих підстав, що позивачем не надано суду рішення про встановлення факту родинних відносин між потерпілим та ОСОБА_1 , оскільки правовстановлюючі документи містять розбіжності у написанні їх прізвищ. Так, місцевий суд у своєму рішення не навів жодних правових норм, які забороняють чи унеможливлюють встановлення цього факту у даній справі за наявними у справі доказами, при тому, що у справі брали участь всі заінтересовані особи, надано докази на підтвердження факту родинних відносин між загиблим ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 , допитано свідків, зокрема дружин загиблого, які підтвердили факт родинних відносин між вказаними особами.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Страхова компанія «Країна», посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, мотивуючи таким.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 08 грудня 2020 року близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусом "РУТА-20", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи пасажирські перевезення за маршрутом №121 "Глибочиця - Станишівка", рухався по 6 км + 300 м автодороги "Житомир - Сквира" в с.Станишівка Житомирського району у напрямку м. Житомира, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідним дорожнім знаком, водій ОСОБА_4 у порушення вимог пунктів 2.3 б), 12.3, 12.9 та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), перевищуючи максимально дозволену швидкість руху у населеному пункті, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб пропустити пішохода, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 18.1 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Наведене підтверджуються вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 19.10.2021 у справі №278/1291/21 (т.1 а.с.22-24), свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 (т.1 а.с.25) та лікарським свідоцтвом про смерть останнього (т.1 а.с.26-27).

Цивільна-правова відповідальність власника автотранспортного засобу «Рута-20», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена полісом №АР/5002199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з АТ «СК «Країна». Відповідно до названого полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн ( т.1 а.с.44).

За приписами ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю ( ч.2 ст.1168 ЦК України).

Відповідно до статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№1961-ІУ), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п.27.3 ст.27 Закону №1961-ІУ страховик здійснює відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами;

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1961-ІУ, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

05.02.2021 представник позивачів повідомив АТ "СК "Країна" про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявами на виплату страхового відшкодування та із заявами про долучення документів на виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.45-57), на що відповідачем були надані відповіді щодо виплат страхового відшкодування (т.1 а.с.59, 62).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що у правовстановлюючих документах, які посвідчують особу позивача, інформація в частині прізвища не збігається із прізвищем потерпілого, що ставить під сумнів факт родинних зв`язків між цими особами, а відтак і можливість виплати страхового відшкодування. При цьому суд дійшов висновку, що покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та допитаного в якості свідка позивача ОСОБА_1 , не є належними доказами, які б підтверджували родинні стосунки між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 , оскільки належним доказом буде встановлення в судовому порядку факту родинних відносин між зазначеними особами.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду з огляду на таке.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 (т.1 а.с.33) вбачається, що його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т.1 а.с.160-162) вбачається, що дитина - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відомості про батька: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості про матір: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до паспортних даних позивача він записаний як ОСОБА_1 (т.1 а.с.34-35).

Таким чином, є беззаперечним факт відмінності прізвища позивача ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_5 .

На стадії розгляду заяв на виплату страхового відшкодування АТ «Страхова компанія «Країна» звертала увагу представника позивачів на вказану обставину і йому було запропоновано надати, в тому числі, і документ, що підтверджує родинний зв`язок між загиблим ОСОБА_5 та, вказаним як його син, ОСОБА_1 (т.1 а.с.60).

Таким документом може бути лише судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: родинних відносин між фізичними особами, що передбачено п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо обов`язку суду першої інстанції встановити відповідний факт під час розгляду справи по суті на підставі представлених доказів, суперечать нормам ст.13 ЦПК України, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялись навіть в межах даного спору.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення в оскаржуваній частині ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 375 УПК України слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лабика Руслана Романовича залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 09 лютого 2023 року.