Справа № 526/765/21
Провадження № 2/526/10/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

з участю секретаря Дроботі Л.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

У позовній заяві позивач вказує, що 21.06.2020 близько 23.50 ОСОБА_1 спільно з дружиною та знайомими, перебували на площі Соборній в м. Гадяч. У цей час до них підійшов ОСОБА_2 , який у ході розмови почав висловлювати претензії до ОСОБА_3 , з приводу того, що він вирвав квіти з клумби у парку. На підставі цього між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 декілька ударів рукою по обличчю. Після цього, позивач підійшов до них щоб розборонити сварку і ОСОБА_2 наніс йому один удар рукою в ліву частину голови, в результаті чого від даного удару він упав на правий бік, на асфальтобетонне покриття. Потім йому викликали швидку допомогу і госпіталізували до Гадяцької ЦРЛ.

Із письмовою заявою про скоєне правопорушення, ОСОБА_1 звернувся до Гадяцького відділу поліції, після чого 22.12.2020 дізнавачем начальником сектору дізнання Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області Михайловським О.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000377 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №166 від 15.07.2020 встановлено, що у нього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна зовнішнє-бокової поверхні верхньої третини правого передпліччя, з переходом на розгинальну поверхню ліктьового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження утворилися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду горизонтальну поверхню землі чи асфальту, як з наданим прискоренням так і без нього.

Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я та подальшого відвідування лікаря.

Окрім матеріальної шкоди в розмірі 2000 гривень, позивачу було завдано і моральну шкоду, оскільки він зазнав фізичного болю, було порушено його нормальний спосіб життя. Тому завдану йому моральну шкоду він оцінює у 10000 гривень.

05 квітня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач пояснив, що він діяв того дня лише в цілях самозахисту та мав на меті припинити неправомірні дії осіб, які знаходились в стані сильного алкогольного сп`яніння. Щодо отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень йому невідомо, оскільки невідомо куди далі відправилися позивач з компанією.

01 червня 2021 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Білоцерківець Г.В. надали заяву про проведення судового засідання по закінченню розгляду справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 22 грудня 2020 року дізнавачем начальником сектору дізнання Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області Михайловським О.В. прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0000377 від 22.06.2020, на підставі п. ч.1 ст.284 КПК України. У постанові зазначено, що оцінивши всі зібрані в ході проведення досудового розслідування докази в їх сукупності, можна вважати їх такими, що не підтверджують, що кримінальний проступок ОСОБА_2 вчинив умисно, оскільки в його діях вбачається необережна форма вини, що не утворює суб`єктивну сторону кримінального проступку, передбаченого ст.125 КК України, тому при направленні обвинувального акта, суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення.

Таким чином, у ході проведення досудового розслідування безперечних доказів, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які б прямо вказували на те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок не зібрано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Отже, у справах про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди, на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Обов`язковими умовами для відшкодування шкоди в порядку зазначеної норми є незаконність діяння органу державної влади, наявність шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою і незаконним діянням. Саме по собі судове рішення про відновлення порушених прав позивача не свідчить про наявність моральної шкоди, належні й допустимі докази щодо якої в матеріалах справи відсутні, та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, ч.3-4 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, позивачем надано виписний епікриз, згідно якого він знаходився на лікуванні в КНП «Гадяцька ЦРЛ» з 22.06.2020 по 26.06.2020, а також надано ксерокопії чеків, які ніяким чином не підтверджують, що саме позивач придбавав такі ліки та саме такі ліки йому були необхідні для лікування, після отримання тілесних ушкоджень.

Інші докази на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 2000 гривень позивачем не надано.

Будь-які докази на підтвердження заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди та її розмір, а саме 10000 гривень, позивачем також не надано.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лише підтвердили факт інциденту між позивачем та відповідачем. Що стосується витрат понесених позивачем вказані свідки нічого не підтвердили.

Суд, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 23, 81, 259, 264-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л. І. Тищенко