БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/54/23
Провадження № 4-с/497/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретарів судового засідання Стоянової І.М., Деревенського І.Ю.,

представника заявника Димченка К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання

ВСТАНОВИВ:

11.01.2023 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, якою заявник просить:

- визнати дії головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Цонкової І.О. при винесенні постанови від 20.12.2022 року та 21.12.2022 року у виконавчому провадженні №70594572 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на зарплатний рахунок боржника - неправомірними;

- зобов`язати головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Цонкову І.О. скасувати постанову про арешт коштів ОСОБА_1 від 20.12.2022 року та 21.12.2022 року у виконавчому провадженні №70594572.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що в провадженні Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду знаходиться касаційна скарга ОСОБА_1 на вирок Болградського районного суду Одеської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року щодо нього, у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574.

Ухвалами Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 грудня 2022 року по справі № 946/2971/21 було відкрито провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Однак, Ізмаїльським відділом державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 грудня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 70594572 на виконання виконавчого листа Болградського районного суду Одеської області по справі № 946/2971/21 виданий 28.11.2022 року.

Після відкриття виконавчого провадження виконавчою службою на зарплатні банківські рахунки ОСОБА_1 було накладено арешт, чим зупинено отримання зарплати та використання коштів.

Однак, ОСОБА_1 до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано заяву про скасування арешту з зарплатного рахунку, який відкрито в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (копія заяви міститься в матеріалах виконавчого провадження). Але станом на час звернення до суду жодної відповіді не надійшло.

Зазначене стало підставою для звернення з даною скаргою до суду.

Ухвалою від 12.01.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 19.01.2023 року о 13:00 годині (а.с.12), про що повідомлено сторони по справі (а.с.13).

В судове засідання 19.01.2023 року:

- скаржник не прибув, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність (а.с.29);

- представник скаржника прибув, підтримав скаргу довірителя, та вважав за можливе розглянути її по суті. Надав суду документи на підтвердження відкритого рахунку на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», на який останній отримує заробітну плату;

-особа, дії якої оскаржуються не прибула, на електронну пошту суду надіслала заперечення на скаргу (а.с.14-16), клопотання про надання копії скарги для надання заперечень по всім питання зазначеним в скарзі (а.с.17), клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з необхідністю надання додаткових заперечень (а.с.18).

Протокольною ухвалою, суд задовольнив клопотання особи, дії якої оскаржуються про надання копії скарги для надання заперечень по всім питання зазначеним в скарзі, а відклав судове засідання на 11:00 годину 27.01.2023 року (а.с.33-34).

В судове засіданні 27.01.2023 року:

- скаржник не прибув, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність (а.с.29);

- представник скаржника прибув, підтримав скаргу довірителя, та вважав за можливе розглянути її по суті;

- особа, дії якої оскаржуються не прибула ОСОБА_2 , на електронну пошту суду надіслала заперечення на скаргу.

Згідно заперечень слідує (а.с.14-16), що на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий Болградським районним судом Одеської області від 28.11.2022 року №946/2971/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 65632.90 гривень, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №70594572. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника та інших фінансових установах, що і було здійснено державним виконавцем.

В автоматизованій системі виконавчого провадження було виявлено 4 рахунки в АТ КБ «Приватбанк», при цьому система АСВП не розподіляє рахунки на зарплатні та інші.

22.12.2022 року боржником до відділу ДВС була спрямована заява про зняття арешту з коштів, які перебувають на банківському рахунку у АТ КБ «Приватбанк». В зв`язку з цим боржнику було запропоновано надати довідку з місця праці про те, на який саме рахунок йому нараховується заробітна плата. Однак така довідка надана не була.

А тому на думку державного виконавця, заява ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню.

27.01.2023 року на електронну пошту суду державним виконавцем надіслано доповнення до заперечення на скаргу (а.с.39-48).

Окрім цього державним виконавцем надіслано клопотання про перенесення судового розгляду за вказаною скаргою (а.с.38).

Зважаючи на положення ст.450 ЦПК України якою визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються та неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання державного виконавця про відкладення судового розгляду цієї скарги.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 20.12.2022 року головним державним виконавцем Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Цонковою Іриною Олексіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70594572 на підставі виконавчого листа №946/2971/21 від 28.11.2022 року, виданого Болградським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 45632.90 гривень матеріальних збитків, 10 000.00 гривень моральної шкоди, 10000.00 гривень витрат на правову допомогу, а загалом 65 632.90 гривень (шістдесят п`ять тисяч шістсот тридцять дві гривні дев`яносто копійок) (а.с.6).

В рамках цього виконавчого провадженні №70594572 (виконавчий лист №946/2971/21 від 28.11.2022 року виданий Болградським районним судом Одеської області), було винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме: накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, на належать боржнику (а.с.7-8).

Копію постанови вирішено направити на виконання до банківських установ, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження.

Вищевказану постанову державного виконавця Цонкової І.О. заявнику не було надіслано рекомендованим листом, оскільки таких доказів суду не надано.

Зі слів представника заявника про наявність виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався з Єдиного порталу державних послуг «Дія», після чого вжив заходів для ознайомлення та роздрукування постанов державного виконавця, які додав до цієї скарги (а.с.6-10), тоді як від державного виконавця нічого заявник не отримував.

22 грудня 2022 року заявником ОСОБА_1 на в.о.начальника Ізмаїльського відділу ДВС було подано заяву про скасування арешту з його зарплатного рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» (довідка була додана) (а.с.30).

Наразі згідно заперечень державного виконавця слідує, що підстав для скасування арешту на вказаний рахунок не має, оскільки державним виконавцем було запропоновано боржнику надати довідку з місця праці, та боржнику було надіслано письмову відповідь за вих №2334 від 10.01.2023 року про те, що з місця праці необхідно надати довідку, на який рахунок перераховується заробітна плата. Однак боржник так і не надав державному виконавцю довідку з місця праці.

Суд розцінює критично вказані доводи державного виконавця, так як жодних доказів на підтвердження вказаного, державним виконавцем суду не надано.

Так само суду не надано доказів, що державним виконавцем було здійснено запит до АТ КБ «Приватбанк» про призначення рахунків, які відкрито на ім`я боржника.

Разом з цим, судом встановлено, що скаржник ОСОБА_1 працює на посаді «Старший інкасатор-водій» Департаменту регіональної інкасації у м. Ізмаїл Головного офісу АТ КБ «ПриватБанк» з 05.06.20198 року по теперішній час (а.с.50).

Згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 22.12.2022 року №7VG59EOTLM5OBBGG слідує, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , загально громадський паспорт НОМЕР_3 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 26.12.1995, адреса реєстрації: Україні, АДРЕСА_1 надано виписку по рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC0 ВІД 15.05.2019 року за період 22.09.2022 -21.12.2022, з якої слідує, що на вказаний рахунок нараховувалася заробітна плата, премія (а.с.31).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 7.01.2023 року за № 9RRSJELTR8VFDDKA вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , загально громадський паспорт НОМЕР_3 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 26.12.1995,станом на 17 січня 2023 року має в АТ КБ «Приватбанк» картку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку отримує зарплатні виплати, Також, на вказану картку (рахунок) може бути нарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с.32).

На даний час, єдиним джерелом доходу у заявника є заробітна плата, в результаті накладення арешту на даний рахунок та списання 100 % заробітної плати в рахунок погашення заборгованості, ОСОБА_1 залишився без засобів для існування.

У відповідності до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно із ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону№ 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону № 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом № 1404-VIII також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Відтак, частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Аналізуючи законодавство щодо нарахування заробітної плати та щодо виконання судових рішень за рахунок заробітної плати, суд виходить з такого.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Заявником під час звернення 22.012.2022 року до державного виконавця з заявою про скасування арешту з рахунку, на який він отримує заробітну плату, було додано довідку АТ КБ «Приватбанк» про те, що заробітна плата перераховується на розрахунковий НОМЕР_5 (зарплатна картка НОМЕР_4 ), відкритий у АТ КБ «Приватбанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , загально громадський паспорт НОМЕР_3 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 26.12.1995, адреса реєстрації: Україні, АДРЕСА_1 .

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.04.2022 року у справі №756/8815/20 дійшла до висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Проте, державним виконавцем Цонковою І.О. не надано суду доказів отримання заявником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про накладення арешту на рахунки боржника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що накладення арешту на розрахунковий рахунок НОМЕР_5 (зарплатна картка НОМЕР_4 ), відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 на яку здійснюється нарахування коштів у вигляді заробітної плати порушує право останнього на отримання заробітної плати, що в свою чергу порушує гарантоване ст. 48 Конституції України право позивача на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, утвердження і забезпечення якого в свою чергу у відповідності до ст. 3 Конституції України є головним обов`язком держави.

На підставі викладеного заява підлягає задоволенню, оскільки порушено право позивача на отримання заробітної плати, як наслідок його конституційне право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Керуючись ст. ст. 28, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 76-81, 263-265, 354, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Цонкової І.О. при винесенні постанови від 20.12.2022 року та 21.12.2022 року у виконавчому провадженні №70594572 про арешт коштів боржника в частині накладення на грошові кошти, а саме заробітну плату, що перераховується на розрахунковий НОМЕР_5 (зарплатна картка НОМЕР_4 ), відкритий у АТ КБ «Приватбанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , загально громадський паспорт НОМЕР_3 , виданий Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 26.12.1995, адреса реєстрації: Україні, АДРЕСА_1 . неправомірними.

Зобов`язати головного державного виконавця Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Цонкову І.О. скасувати арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №70594572 на розрахунковий рахунок НОМЕР_5 (зарплатна картка НОМЕР_4 ), відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.01.2023 року.

Суддя Болградського районного суду

Одеської області С.В.Кодінцева