З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Провадження № 2/521/948/23
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорової А.В.,
Учасники справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»
Представник позивача Демчук Ярослав Вікторович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за яким просить стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість у розмірі 3717 (три тисячі сімсот сімнадцять) дол. США 23 центи за користування грошовими коштами та судові витрати, посилаючись на таке.
24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21-13/7-К за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 14 100 (чотирнадцять тисяч сто) дол. США в порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором.
Згідно пункту 1.1 договору поруки №21-13/7-П від 21 травня 2008 року ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №21-13-К від 24 квітня 2007 року, в тому числі: повернути до 23 квітня 2012 року кредит в сумі 14 100 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).
Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору «Автопакет» №21-13/7-К від 24 квітня 2006 року та договору поруки №21-13/7-П від 21 травня 2008 року.
Виконавчі дії належним чином не здійснювались, а відтак сума заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не змінилась.
Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила, відзиву на позов не подавали.
Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, 24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21-13/7-К (за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 14 100 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором.
За змістом пункту 1.1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит з кінцевим терміном погашення до 23 квітня 2012 року.
Згідно пункту 1.1 договору поруки №21-13/7-П від 21 травня 2008 року ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №21-13-К від 24 квітня 2007 року, в тому числі: повернути до 23 квітня 2012 року кредит в сумі 14 100 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції.
Правовідносини, що були предметом судового розгляду, витікали з кредитного договору «Автопакет» №21-13/7-К від 24 квітня 2006 року та договору поруки №21-13/7-П від 21 травня 2008 року.
Отже, можна зробити висновок, що виконавчі дії належним чином не здійснювались, а відтак сума заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не змінилась.
За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.
ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року.
ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 року (Копія - Додаток №10) та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019року.
При цьому, слід зазначити, що за змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:
1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);
2)правонаступництва;
3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);
4)виконання обов`язку боржника третьою особою.
За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від Відповідачів сплати 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості.
Згідно ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року.
Разом з вищезазначеною судовою практикою, 11 квітня 2018 року Великою Палатою Верховним Судом була винесена Постанова по справі № 758/1303/15-ц.
Чинне законодавство не містить такої підстави припинення чи зміни грошового зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.
Отже, законодавство та судова практика пов`язує момент зміни валюти виконання основного зобов`язання виключно з укладенням сторонами договору позики правочину, відповідно до якого сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України.
Необхідно зазначити, що рішення суду про стягнення заборгованості, зокрема з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав та обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.
Таким чином закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Так само, рішенням суду не змінено валюту чи розмір виконання зобов`язання за кредитним договором № 21-13/7-К від 24 квітня 2007 року.
За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені на суму з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2481,0 грн.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 16, 89, 141, 280 284, 263, 264, 625 ЦПК України; ст. ст. 11, 509, 524, 625 ЦК України суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 01 лютого 2023 року.

СУДДЯ: В.К.Гуревський