ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/202/21

Головуючий у першій інстанції Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/202/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області у складі судді Бараненка С.М. від 20 вересня 2022 року, місце ухвалення рішення смт. Козелець, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.44, том 2), просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року у розмірі 52 379 грн. 67 коп., яка складається із наступного: 52 379 грн. 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 52 379 грн. 67 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову АТ КБ ПриватБанк обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до позивача, при цьому, підписала заяву №б/н від 03.01.2019 року. Позивач вказує, що позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на відповідному банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що ОСОБА_1 була проінформована про умови кредитування в АТ КБ ПриватБанк, які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. При цьому, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач підписала паспорт споживчого кредиту від 03.01.2019 року, та отримала кредитну картку із відповідним кредитним лімітом. Доводи позовної заяви зазначають, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, станом на 16.12.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 148 990 грн. 77 коп., яка складається із наступного: 138 176 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом, в т.ч.: 113 464 грн. 60 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 24 711 грн. 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 346 грн. 28 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 467 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. В подальшому, під час судового провадження у даній справі, відповідачем було частково погашено вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року, у зв`язку з чим, позивач зменшив позовні вимоги (а.с.44, том 2), та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 52 379 грн. 67 коп., яка складається із наступного: 52 379 грн. 67 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 52 379 грн. 67 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Як вказував позивач, банк не заявляє позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, за простроченими відсотками та за нарахованою пенею.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 року задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Судом стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.01.2019 року у розмірі 52 379 грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 2 270 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року в повному обсязі, та ухвалити нове рішення, яким вимоги позовної заяви АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 залишти без задоволення. Апелянт також ставить питання про стягнення з АТ КБ ПриватБанк на її користь понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 405 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року є незаконним, необґрунтованим, суд першої інстанції порушив норми матеріального і процессуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до грубого порушення прав відповідача. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року не містить обгрунтованого та мотивованого розрахунку суми заборгованості, яка з неї стягнута на користь позивача, при цьому, апелянт не погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позовна заява та всі додатки до неї складені неповноважним представником позивача, при цьому, суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі належним чином не встановив повноваження представника позивача, та не перевірив докази, що їх підтверджують. Апелянт не заперечує тієї обставини, що 03.01.2019 року вона звернулась до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 03.01.2019 року. При цьому, як вказує апелянт, із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку її не було ознайомлено, про що свідчить відсутність її підпису на наданих позивачем примірниках зазначених документів. Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що ОСОБА_1 приєдналась лише до тих умов, з якими її було знайомлено працівниками банку, та які були викладені в анкеті-заяві №б/н від 03.01.2019 року. При цьому, у вказаній анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, отже, відсутні умови договору про розмір процентів. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, апелянт також не погоджується із доводами позивача відносно того, що підписаний нею паспорт споживчого кредиту є невід`ємною частиною кредитного договору. За наведених обставин, апелянт вважає неправомірними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки із наданих позивачем матеріалів вбачається, що станом на дату і час вирішення судом даної справи ОСОБА_1 в повному обсязі було погашено заборгованість по тілу кредиту за спірним кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача АТ КБ ПриватБанк - адвокат Рожко С.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилась. У поданому 13.02.2023 року клопотанні ОСОБА_1 просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ ПриватБанк, у зв`язку з чим 03.01.2019 року вона підписала відповідну Анкету-заяву (а.с.25-26, том 1), у якій відповідач висловила свою згоду з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором №б/н від 03.01.2019 року (а.с.7, том 1), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, заборгованість за кредитним договором станом на 16.12.2020 року становить 148 990 грн. 77 коп., яка складається із наступного: 138 176 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом, в т.ч.: 113 464 грн. 60 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 24 711 грн. 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 346 грн. 28 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 467 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно, ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія.

В подальшому, під час судового провадження у даній цивільній справі, відповідачем було частково погашено вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року (а.с.117-118, том 1), у зв`язку з чим, позивач зменшив позовні вимоги, та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним договором, яка згідно наданої банком виписки (а.с.48-62, том 2), становить 52 379 грн. 67 коп.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року, задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції, прийнявши до уваги умови кредитування, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, п.2.1.1.12.3, п.2.1.1.2.12. Договору, та у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявленого позову, із врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, і, відповідно, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 52 379 грн. 67 коп. за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.01.2019 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 року про наявність підстав для задоволення вимог заявленого АТ КБ ПриватБанк позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1,ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частини 1,2 статті 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 03.01.2019 року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписала відповідну заяву №б/н від 03.01.2019 року (а.с.25,26,том 1), у якій висловила свою згоду з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Інформації щодо узгодження сторонами розміру процентної ставки за користування кредитними коштами вказана анкета-заява не містить. 03.01.2019 року відповідач також підписала паспорт споживчого кредиту за відповідними типами кредитного продукту (а.с.27-28, том 1).

Як вбачається із виписки за договором ОСОБА_1 за період з 25.02.2019 року по 10.06.2021 року, відповідач користувалась платіжною карткою та частково погашала заборгованість за кредитом (а.с.48-62, том 2).

Відповідно до довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , згідно договору б/н (а.с.23, том 1), старт карткового рахунку - 25.02.2019 року, 03.04.2020 року за картковим рахунком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 160 000 грн., в подальшому, у хронологічний період з 03.04.2020 року по 28.08.2020 року кредитний ліміт відповідно зменшувався, після чого, 08.12.2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн.

Згідно довідки позивача (а.с.24, том 1), ОСОБА_1 , відповідно до підписаного кредитного договору №б/н, було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 25.02.2019 року, термін дії: 02/22; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 09.04.2020 року, термін дії: 03/23.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 , наданого банком до позовної заяви (а.с.7, том 1), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.12.2020 року, становила 148 990 грн. 77 коп., та складалась із наступного: 138 176 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом, в т.ч.: 113 464 грн. 60 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 24 711 грн. 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 346 грн. 28 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 467 грн. 98 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. В подальшому, під час судового провадження у даній справі, відповідачем було частково погашено вищевказану заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року (а.с.117-118, том 1), на суму 106 920 грн. Згідно наданої банком виписки (а.с.48-62, том 2), заборгованість за вищевказаним договором, із врахуванням внесених відповідачем коштів, станом на 18.05.2021 року, склала 52 379 грн. 67 коп.

Як вбачається із позовної заяви, позивач АТ КБ ПриватБанк, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, крім заборгованості за тілом кредиту, також просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованими відсотками та заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, зменшивши розмір позовних вимог (а.с.44, том 2), після часткового погашення відповідачем заборгованості, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 52 379 грн. 67 коп., яка складається із наступного: 52 379 грн. 67 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 52 379 грн. 67 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. При цьому, банк вказував, що позивач не заявляє позовних вимог щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, за простроченими відсотками та за нарахованою пенею.

В доводах апеляційної скарги, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що ОСОБА_1 приєдналась лише до тих умов, з якими її було знайомлено працівниками банку, та які були викладені в анкеті-заяві №б/н від 03.01.2019 року. При цьому, у вказаній анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, отже, відсутні умови договору про розмір процентів. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, апелянт також не погоджується із доводами позивача відносно того, що підписаний нею паспорт споживчого кредиту є невід`ємною частиною кредитного договору. За наведених обставин, апелянт вважає неправомірними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки із наданих позивачем матеріалів вбачається, що станом на дату і час вирішення судом даної справи ОСОБА_1 в повному обсязі було погашено заборгованість по тілу кредиту за спірним кредитним договором.

Дослідивши надані банком розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, апеляційний суд дійшов висновку, що до заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 52 379 грн. 67 коп. банком, окрім використаних відповідачем кредитних коштів, позивачем було фактично включено нараховані відсотки за користування кредитом, банківські комісії та інші платежі.

Обгрунтовуючи вимоги заявленого позову, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався і на Умови та Правила надання банківських послуг (а.с.34-75, том 1), Витяг з тарифів (а.с.29-33, том 1), які не містять в собі підпису відповідача ОСОБА_2 . Позивач також зазначав, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.27-28, том 1). За даних обставин, на думку позивача, сторонами данного спору було погоджено умови кредитування та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. При цьому, даних щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, анкета-заява від 03.01.2019 року, підписана відповідачем, в собі не містить.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що надаючи оцінку доводам позивача про те, що заява позичальника разом із вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг становить укладений між сторонами даного спору кредитний договір, судом першої інстанції безпідставно не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17. А сааме, висновки відносно того, що роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст даного документа повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. До вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необгрунтовано прийнято до уваги наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 03.01.2019 року. У даному документі вказано: Дата надання інформації: 03/01/2019. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: 18/01/2019.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, провадження №61-14545сво20, зазначив: ... Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту....

За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що сторонами даного спору при укладенні кредитного договору №б/н від 03.01.2019 року не було узгоджено розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами та порядку нарахування відсотків за кредитом, а також комісій та інших банківських платежів.

Верховний Суд у постановах: від 02.12.2020 року у справі №161/5267/20, провадження №61-14015св20; від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19, дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Як вбачається із банківської виписки за договором №б/н, укладеним із ОСОБА_1 (а.с.48-62, том 2), станом на 26.02.2019 року, у відповідача була відсутня заборгованість за кредитним договором. Після вказаної дати відповідач продовжила користування кредитними коштами, однак, не в повній мірі виконувала свій обов`язок щодо їх повернення, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість. При цьому, з вищевказаної виписки вбачається, що банк систематично, у хронологічний період існування заборгованості відповідача за кредитом з 26.02.2019 року по 01.04.2021 року, списував із карткового рахунку відповідача відсотки за використання кредитного ліміту та комісію за обслуговування картки за рахунок кредитних коштів, а саме, за рахунок наданого відповідачу банком кредитного ліміту.

За даних обставин, в ході апеляційного розгляду даної справи судом втсановлено, що надана позивачем виписка по рахунку відповідача підтверджує необгрунтоване включення позивачем відсотків та комісій до суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 52 379 грн. 67 коп., яку просить стягнути позивач, оскільки вказані платежі не були узгоджені між сторонами даного спору при підписанні кредитного договору. Суд першої інстанції при розгляді даної справи по суті на вказане не звернув уваги, не дослідив належним чином надані банком розрахунок заборгованості та виписку по рахунку відповідача, не встановивши при цьому обгрунтованість зазначених у вказаних документах нарахувань та списань.

Приймаючи до уваги вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року не містить в собі відповідного вмотивованого розрахунку сум заборгованості, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №673/69/16-ц, провадження №61-15530св19, відповідно до якого суд не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується із наданим позивачем розрахунком. Незгода із наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18 зазначено, що: ...після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.48-62, том 2), станом на 01.12.2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором складала 146 779 грн. 89 коп. При цьому, з моменту виникнення заборгованості відповідача за кредитом - 26.02.2019 року і до 16.12.2020 року (позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на 16.12.2020 року), позивачем було без відповідних правових підстав нараховано та списано з карткового рахунку відповідача в рахунок кредитного ліміту суму відсотків та комісій в розмірі 100 444 грн. 91 коп. Таким чином, із врахуванням періодичного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, залишок заборгованості за фактично витраченими відповідачем кредитними коштами станом на 16.12.2020 року, склав 46 334 грн. 98 коп. Згідно банківської виписки за вказаний період, під час судового провадження у даній справі, відповідачем 18.05.2021 року було внесено кошти в сумі 106 920 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року (а.с.117-118, том 1), і вказана сума перевищує реальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скари відносно того, що станом на дату і час вирішення судом першої інстанції вимог заявленого позову, відповідачем ОСОБА_1 було в повному обсязі погашено заборгованість по тілу кредиту за спірним кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.01.2019 року у розмірі 52 379 грн. 67 коп., на підставі викладеного вище апеляційним судом.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.09.2022 року - скасувати. При цьому, прийняти постанову, якою відмовивши у задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 20.09.2022 року апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 3 405 грн. (а.с.120, том 2). Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги апеляційним судом задоволено, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 3 405 грн. в рахунок відшкодування документально підтвердженої суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2022 року, скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. в рахунок відшкодування суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: