1Справа № 335/9111/21 2/335/96/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Клюшник В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Хмарського Р.Б.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Незалежна Україна 72, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Незалежна Україна 72, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (цокольний поверх). Належна позивачу частина нежитлового приміщення № 190 функціонує як магазин/офіс непродовольчих товарів. Виходи з цього приміщення виконані в сторону пл. Маяковського та АДРЕСА_2 , також на пл. Маяковського виходять три вікна даного приміщення. Прилегла до входу територія є опорядкованою позивачем у відповідності з розробленою проектною документацією.

У кінці березня поточного року позивачу стало відомо, що у нежитлового приміщення № 113, що розташовано у вказаному будинку на першому поверсі, безпосередньо над належним позивачу приміщенням АДРЕСА_3 , змінився власник, 29.03.2021 року вказане приміщення придбала ОСОБА_3 .

В подальшому позивачу стало відомо про наміри відповідачки, як нової власниці приміщення № 113 улаштувати вхідну групу (збудувати окремий вхід) зі свого нежитлового приміщення № 113 в сторону пл. Маяковського.

Згідно продемонстрованих позивачу відповідачкою попередніх проектних документів, ця вхідна група повністю перекриває два вікна приміщення його магазину/офісу, фактично позбавляючи належне позивачу приміщення більшої частини природного освітлення та оглядового простору з вікна.

Позивач висловив свої заперечення з такого улаштування цієї вхідної групи, і висловив відповідачці свою пропозицію, відповідно до якої окремий вхід належало розташувати лише над одним з вікон його приміщення та облаштувати прямолінійні східці на вхідний майданчик до вхідної двері в приміщення АДРЕСА_4 , які мусили замінити ліве крайнє вікно цього приміщення. На той момент позивач вважав це розумним компромісом, тому що у разі облаштування прямолінійних східців, це зменшило б природне освітлення лише для одного вікна належного йому нежитлового приміщення № 190. Ця пропозиція була прийнята відповідачкою, і вона 02.04.2021 року надала позивачу відповідні ескізи «плану 1 поверху після реконструкції» і «фрагменту фасаду після реконструкції» на якому було зображено саме прямолінійні східці над другим вікном нежитлового приміщення № 190 лівого краю будинку.

Після цих домовленостей позивач погодився оформити нотаріальну заяву від 13.05.2021 року на «улаштування вхідної групи нежитлового приміщення з холу № 1 відповідно до ескізних пропозицій». До цієї нотаріальної заяви було долучено відповідний ескіз на двох аркушах («фрагмент фасаду після реконструкції» та «план 1 поверху після реконструкції»), що є невід`ємною складовою цього документу.

Однак, наприкінці липня поточного року, в ході виконання будівельних робіт по облаштуванню вхідної групи приміщення № 113, позивач побачив, що облаштування окремого входу здійснюється не з лівого крайнього, а з центрального вікна приміщення АДРЕСА_4 , а відповідно до продемонстрованих йому будівельниками робочого проекту, східці планується встановити закругленої форми, що має своїм наслідок перекриття світла для двох вікон приміщення його магазину/офісу.

Це грубо порушує досягнуті між позивачем і відповідачкою домовленості та суперечить ескізу вхідної групи, що було додано до нотаріальної заяви позивача від 13.05.2021 року.

На пропозицію позивача проводити будівельні роботи у відповідності до досягнутих домовленостей, та надати йому оглянути дозвільні документи на початок будівельних робіт, чоловік відповідачки відповів відмовою, і заявив, що вони будуть продовжувати будівельні роботи на свій розсуд.

З метою усунення вказаних порушень, позивач звертався зі скаргами на незаконні дії відповідача до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області та Департаменту архітектури і містобудування Запорізької міської ради.

Листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 05.08.2021 року № 1008-1.18/1228 позивачу, серед іншого повідомлено: що державна архітектурно-будівельна інспекція є органом, який відповідно до повноважень здійснює виконання лише дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, з 18.03.2020 не здійснює заходи державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

16.08.2021 року в інтересах позивача було подано адвокатський запит адвоката Хмарського Р.Б. № 23/01 до Департаменту архітектури і містобудування ЗМР щодо надання письмової інформації про звернення відповідачки за отриманням дозволу (погодженням) щодо реконструкції належного їй приміщення № 113 і надання Департаментом відповідних містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.

Листом від 20.08.2021 року № 04.01-05/4480 Департамент архітектури і містобудування ЗМР «Про результати розгляду адвокатського звернення» повідомлено, що 17.05.2021 року до Департаменту надійшла заява ОСОБА_3 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс».

У відповідності до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до заяви було надано наступний пакет документів: копію документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, викопіювання з топографо-геодезичного плану власності на об`єкт нерухомого майна, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000 та паспортні дані заявника.

Відповідно до інформації містобудівного кадастру, який ведеться Департаментом, відповідно до ст. 22 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс», реєстраційний номер у містобудівному кадастрі від 25.05.2021 за № МБУ-2021/0066 (реєстраційний номер 05-04/4-0696 від 25.05.2021), замовник - ОСОБА_3 .

Дані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва створені з використанням Реєстру будівельної діяльності та мають реєстраційний номер ЄДЕССБ МU01:7770-9688-9833-9968.

Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта є вихідними даними для проектування об`єкта будівництва, не надає права на виконання будівельних робіт.

Також зазначено, що враховуючі розміщення об`єкта реконструкції в межах історичного ареалу та на магістральній вулиці, архітектурне проектне рішення об`єкта реконструкції має бути погоджене з головним архітектором міста (ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно з базою даних містобудівного кадастру Департаменту, відсутня будь-яка інформація щодо погодження архітектурного проектного рішення об`єкту зазначеного у запиті.

Позивач вважає, що відповідачка здійснює улаштування вхідної групи до належного їй нежитлового приміщення № 113 з порушенням вимог ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» та всупереч досягнутої між нами домовленості.

Отже, відповідне будівництво з боку відповідачки створює позивачу перешкоди для повноцінного користування належним йому нежитловим приміщенням АДРЕСА_3 , яке полягає: в обмеженні вільного проходу та користуванню прибудинковою територією; неможливості зовнішнього доступу до двох вікон (і відповідних віконних приямків) свого приміщення, обмеження потрапляння денного природного світла до цих вікон, оскільки відповідачка фактично на свій власний розсуд без відповідних дозвільних документів встановила металевий паркан на час будівництва окремого входу до належного їй приміщення № НОМЕР_1 , та вже встановила металопластиковий дверний блок зі склопакетами у третьому вікні від лівого краю будинку (тоді, як відповідачка погодила з позивачем встановлення дверей у другому вікні від вказаного краю), і має намір встановити більш громіздкі східці закругленої форми (тоді, як з позивачем було погоджено прямі східці), що матиме своїм наслідок перекриття природного світла для двох вікон магазину/офісу позивача та істотно обмежить оглядовий простір з цих вікон.

Посилаючись на зазначене позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належним йому нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 шляхом:

1) знесення за власний рахунок самочинно збудованого паркану, який перешкоджає вільному проходу та зовнішньому доступу ОСОБА_1 до двох вікон належним частинами нежитлового приміщення № 190 у будинку АДРЕСА_2 ;

2) знесення за власний рахунок об`єкту самочинного будівництва - вхідної групи нежитлового приміщення АДРЕСА_6 , збудованого на земельній ділянці (прибудинковій території) за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати по справі стягнути з відповідачки на користь позивача.

Ухвалою суду від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

17.11.2021 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Саланської І.Л., у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те, що здійснена відповідачем реконструкція нежитлового приміщення не має ознак самочинного будівництва, оскільки відповідач має належним чином оформлені документи для виконання будівельних робіт. Встановлений відповідачем металевий паркан, який є тимчасовою огорожею будівельного майданчика, не є самочинно збудованим, відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.8-43:2011 та технічним умовам ГОСТ 23407-78 МОD, встановлення якого передбачено Робочим проектом, з метою запобігання доступу сторонніх осіб на територію будівельного майданчика.

Від представника третьої особи Запорізької міської ради Кудрі Т.А. до суду надійшли письмові пояснення по суті справи, відповідно до яких зазначено, що за інформацією департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради 17.05.21 ОСОБА_3 подала заяву про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс».

У відповідності до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до заяви було надано наступний пакет документів: копію документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1 :2000 та паспорті данні заявника.

Заявником надано повний пакет (вичерпний) документів, тому 25.05.2021 року з використанням Реєстру будівельної діяльності надано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс» за реєстраційним номером ЄДЕССБ МU01:7770-9688-9833-9968.

Також дані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва розміщені на офіційному сайті Департаменту.

Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва є лише вихідними даними для проектування об`єкта будівництва та не надають право на виконання будівельних робіт.

Представник просив врахувати надані пояснення під час ухвалення рішення суду, розглядати справу у відсутності представника Запорізької міської ради.

Третьою особою Державною інспекцією архітектури та містобудування України надані письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких вказано на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Відносини у сфері містобудування, містобудівної, архітектурної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Однією з функцій управління у сфері містобудівної діяльності є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» у частині першій статті 41 визначає державний архітектурно-будівельний контроль як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно з частиною другою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно- будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

На сьогодні чинним є Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Порядок № 553 визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

ДІАМ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно- будівельного контролю та нагляду.

ДІАМ діє на підставі Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 р. № 1340 (далі - Положення).

Відповідно до Положення ДІАМ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства та цим Положенням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 960 «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування» (далі - Постанова КМУ№ 960) встановлено можливість здійснення ДІАМ повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до абзацу 3 п. 3 Положення одним з основних завдань ДІАМ є здійснення в межах повноважень, визначених законом, державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням замовниками, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, архітекторами та іншими проектувальниками, підрядниками, експертами, експертними організаціями та відповідальними виконавцями робіт, інженерами-консультантами, власниками будівель та лінійних споруд вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статі 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Відповідно до пункту 71 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - звернення) при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (далі - Комісія). За результатами розгляду звернення Комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Позивач звертався до ДІАМ щодо проведення перевірки нежитлового об`єкту № 113 у будинку АДРЕСА_2 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. ДІАМ листом від 23.04.2022 року вих. №3231/02-13-22 було надано відповідь.

Зокрема, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на З0 діб. (на дату звернення).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Нараз воєнний стан є продовженим і чинним.

Таким чином, під час дії воєнного стану підстав для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю у порядку проведення планових та позапланових перевірок на об`єктах будівництва не вбачається.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Хмарський Р.Б. підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Саланська І.Л. в судовому засідання просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, в подальшому у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли. Представник Запорізької міської ради у поданих до суду письмових поясненнях по сіті справии просив розглянути справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (цокольний поверх). Належна позивачу частина нежитлового приміщення № 190 функціонує як магазин/офіс непродовольчих товарів.

Відповідач ОСОБА_3 є власницею нежитлового приміщення АДРЕСА_6 .

Нормами ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, і нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Нормами ст. 320 ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі Закон). Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону, проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками CC1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до ст. 34 Закону, замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1). Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної Інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Наказом заступника директора Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради № 132р від 25.05.2021року затверджено ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс». Для отримання містобудівних умов ОСОБА_3 було замовлено у Запорізькому відділені Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» Містобудівний розрахунок (шифр: 12-04-21-МР) «Реконструкція нежитлового приміщення офісу № 113 за адресою АДРЕСА_2 », яким передбачено влаштування окремого виходу. На замовлення ОСОБА_3 Приватним підприємством «Опал» було виготовлено Робочий проект «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс» (а.с. 89-179).

19.07.2021 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області за № ЗП 17 зареєстровано замовнику ОСОБА_3 . Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) на об`єкті - Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс.

Отже враховуючи наведене, реконструкція нежитлового приміщення відповідачем не має ознак самочинного будівництва, оскільки ОСОБА_3 має належним чином оформлені документи для виконання будівельних робіт, які відповідно до ст. 34 Закону є чинними до завершення будівництва.

Належних та допустимих доказів того, що будівництво здійснюється не у відповідності із затвердженим проектом та без дотримання будівельних норм позивачем по справі не надано.

З огляду на викладене судом не встановлено підстав для задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача ОСОБА_3 знести вхідну групу нежитлового приміщення № 113 у будинку АДРЕСА_2 , збудованої на земельній ділянці (прибудинковій території) за адресою: АДРЕСА_2 .

Гарантоване ст. 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Враховуючи положення вказаних норм та статей 16, 386, 391 ЦК України, позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач посилається на те, що відповідне будівництво з боку відповідачки створює позивачу перешкоди для повноцінного користування належним йому нежитловим приміщенням № 190, яке полягає: в обмеженні вільного проходу та користуванню прибудинковою територією; неможливості зовнішнього доступу до двох вікон (і відповідних віконних приямків) свого приміщення, обмеження потрапляння денного природного світла до цих вікон, оскільки відповідачка фактично на свій власний розсуд без відповідних дозвільних документів встановила металевий паркан на час будівництва окремого входу до належного їй приміщення № 113 та вже встановила металопластиковий дверний блок зі склопакетами і має намір встановити більш громіздкі східці закругленої форми, що матиме своїм наслідком перекриття природного світла для двох вікон магазину/офісу позивача та істотно обмежить оглядовий простір з цих вікон.

Твердження позивача про порушення нормативного показника коефіцієнта природної освітленості є необґрунтованим, оскільки відповідно до п. 4.6 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.06.1996 року за № 173, тривалість інсоляції встановлена для житлових приміщень та прирівняних до них будівель (дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, шкіл-інтернатів, закладів охорони здоров`я і відпочинку), вимоги щодо інсоляції нежитлових приміщень в нормативній літературі відсутні.

Доводи позивача ОСОБА_1 про обмеження потрапляння денного природного світла до вікон належного йому приміщення внаслідок реконструкції відповідачем нежитлового приміщення № 113, є необґрунтованими, належними та допустимими доказами не підтверджені.

Що стосується встановленого відповідачем металевого паркану, то вимога про його знесення також є необґрунтованою. У складі проектної документації Робочий проект «Реконструкція нежитлового приміщення № 113 за адресою: АДРЕСА_2 під офіс» міститься Том 2 «Проект організації будівництва 02/02-21 ПОБ». Згідно розділу 2 Тому 2 Робочого проекту «Загальні заходи» передбачено виконання тимчасової огорожі будівельного майданчика (згідно ДСТУ Б В.2.8-43:2011 «Огородження інвентарні будівельних майданчиків та ділянок виконання будівельно-монтажних робіт. Технічні умови (ГОСТ 23407-78, МОD). Враховуючи наведене, металевий паркан є тимчасовою огорожею будівельного майданчика, встановлення якого передбачено Робочим проектом, з метою запобігання доступу сторонніх осіб на територію будівельного майданчика і ділянки будівельно-монтажних робіт.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про знесення металевого паркану, який є тимчасовою огорожею будівельного майданчика є необґрунтованими, оскільки він не є самочинно збудованим.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач перешкоджає вільному проходу та зовнішньому доступу ОСОБА_1 до двох вікон належного йому нежитлового приміщення № 190.

Відповідно пункту 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи №6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (далі Постанова №6 від 30.03.2012 р.), знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 р. у справі №6-1721цс16 та постанові Верховного Суду від 16.01.2019 р. провадження №61-13282св18, знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст.376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» [Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria] (№46577/15) від 21.04.2016 р., підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст.4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи зазначені положення законодавства, вимоги про знесення самочинного будівництва, інші особи, можуть заявляти за умови доведеності факту порушення їх прав самочинною забудовою.

Суд враховує, що при розгляді справи у суді позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, яким чином порушуються його права, позивач не надав жодного доказу на підтвердження істотності цього порушення та доцільності знесення будівель відповідача.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Незалежна Україна 72, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про усунення перешкод у користуванні майном, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 20.01.2023 року.

Суддя Ю.В. Геєць