Номер провадження: 22-ц/813/1042/23
Справа № 522/1471/17
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Гірняк Л.А.,
суддів Драгомерецького М.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Дерезюк В. В.
розглянула у судовому засідання м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 29 січня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романовської О.Л.,за участю стягувача ОСОБА_2 ,

встановив:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовних вимог:
27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романовської О.Л. (т.1 а.с.2-4).
В обґрунтуванні скарги зазначає, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Судом визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року у виконавчому провадженні № 54206137.
- визнав неправомірним рішення державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. щодо відкриття виконавчого провадження № 54206137 від 13.07.2017 року.

- зобов`язав Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.02.2018 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 16.02.2018 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 16.02.2018 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 16.02.2018 року;

- постанову про накладення штрафу від 17.09.2018 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 04.04.2019 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 09.04.2019 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 09.04.2019 року;

- постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 09.04.2019 року;

- постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 30.08.2019 року.

Проте, 09 листопада 2020 року, засобами поштового зв`язку, він отримав лист Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов`язання з`явитись до виконавця 21 жовтня 2020 року за цим же виконавчим провадженням.
Відмовляючи в задоволені скарзі ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що виконавче провадження від 13 липня 2017 року не було скасовано, а відтак його виклик державним виконавцем з приводу примусового виконання виконавчого листа №522/1471/17, у виконавчому проваджені №54206137, від 07 жовтня 2020 року було правомірною дією державного виконавця.

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено (т.1 а.с.176-179).

Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вказаним рішенням, 06 квітня 2021року, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його скарги.
21 листопада 2022 року, на адресу апеляційного суду, від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає що виконавче провадження №54206137 при примусовому виконанні виконавчого листа №522/1471/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1777,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.01.2017 р. і до повноліття дитини, тобто до 31.10.2026 р. не скасовано, тому не має підстав закрити виконавче провадження. Крім цього зазначив, що заборгованість по аліментам з 23.01.2017 р. по 01.11.2022 р. складає 124907,50 грн., тобто виконавче провадження знаходиться на виконанні.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Підстави розгляду справи у відсутності сторін:
На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану,з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через за діяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

17.01.2023 року від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з продовженням військового стану на території України, введеного Президентом України.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, суд виходить з такого.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022 та 16.03.2022, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п. п. 3-4 якого звернуто на увагу на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

На адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення на іншу дату у зв`язку з продовженням воєнного стану, а він бажає прийняти участь в її розгляді.

Проте вказане клопотання задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від12серпня 2022року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В Україні продовжується агресія РФ і тривають воєнні дії, а відтак відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану, буде суперечить завданням цивільного судочинства.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також слід зазначити, що згідно з розпорядженням голови Одеського апеляційного суду №1 від 02.03.2022 в Одеському апеляційному суді запроваджено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, відповідно до якого робота суду апеляційної інстанції здійснюється шляхом здійснення розгляду термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпеченням режиму воєнного стану, мобілізації, розглядом клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів та інших питань, які потребують термінового вирішення, а також тимчасово (на час воєнного стану) обмежено допуск в приміщення суду осіб, які не є учасниками судових засідань.

Разом із тим, зазначеним розпорядженням, з огляду на обмеження подання учасниками провадження заяв про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або небезпеку для життя, розгляд справ дозволено продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду або в режимі відеоконференції. Заявник клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції не заявляв.

Посилання на те, що він не може взяти участь у судовому засіданні через введення на території України воєнного стану не є підставою для відкладення розгляду справи.

Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.

Таким чином, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, відсутність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а само по собі введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності апелянта, який своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аргументи (доводи) сторін:
Апелянт в скарзі зазначає, що державний виконавець не повинен був вчиняти виконавчі дії, які спрямовані на примусове виконання рішення, оскільки він, ОСОБА_1 , не отримував копії постанови від 13 липня 2017 року.

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду:
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що що виконавче провадження від 13 липня 2017 року не було скасовано, а відтак його виклик державним виконавцем з приводу примусового виконання виконавчого листа №522/1471/17, у виконавчому проваджені №54206137 від 07 жовтня 2020 року було правомірною дією державного виконавця.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно зі статтею 129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

Судом встановлено, що 23 червня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі №522/1471/17 за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про утримання аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1777,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13 липня 2017 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожним М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54206137.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Абухін Р.Д.) від 17 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувач ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. щодо не направлення ОСОБА_1 у встановлений законом строк постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року у виконавчому провадженні № 54206137.
Визнано неправомірним рішення державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Задорожного М.І. щодо відкриття виконавчого провадження № 54206137 від 13.07.2017 року.
Зобов`язано Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати:
- Постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2017 року та інш. (т.1 а.с.8-10).
Досліджуючи матеріали справи, встановлено, що відомості щодо закриття виконавчого провадження або повернення виконавчого листа №522/1471/17 виданого 23 червня 2017 р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_1 відсутні.

В судовому засіданні, судом першої інстанції було оглянуто копії виконавчого провадження №5420613 відповідно до яких встановлено, що 07 жовтня 2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романовською О.Л. здійснено виклик державного виконавця №50926, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 21.10.2020 року о 11 годині 00 хвилин за адресою 65023, м. Одеса, вул. Пастера 58, щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату, в рамках виконавчого провадження №54206137 від 13.07.2017р. з примусового виконання виконавчого листа №522/1471/17 виданого 23.06.2017р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів.
Крім цього, в матеріалах справи знаходиться клопотання ОСОБА_1 , на ім`я Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі, з проханням надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження та його підпис, що підтверджує факт ознайомлення, а саме 13 листопада 2019 року (т.1 а.с.30).
Таким чином, доводи апелянта про те, що державний виконавець не повинен був вчиняти виконавчі дії, які спрямовані на примусове виконання рішення, оскільки він, ОСОБА_1 , не отримував копії постанови від 13 липня 2017 р., суперечить ч.1ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» .
Посилання апелянта на те, що державний виконавець всупереч ухвали суду від 17 грудня 2019 року викликав його, ОСОБА_1 з приводу примусового виконання виконавчого листа №522/1471/17, у виконавчому провадженні №5406137, не знайшло підтвердження, оскільки виклик скаржника до виконавчої служби був законний та правомірною дією державного виконавця, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не скасована.
Більш цього, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №54206137 при примусовому виконанні виконавчого листа №522/1471/17 виданого 23 червня 2017 р. знаходиться на виконанні, заборгованість по аліментам за період з 23 січня 2017 р. по 01 липня 2021 р. склала 94 698,50 грн., тобто боржник ОСОБА_5 не виконує рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року на протязі декілька років.
Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та правильно виходив з відсутності законних підстав для задоволення скарги.

Усі докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Учасникам справи був наданий повний обсяг процесуальних прав, в тому числі на стадії апеляційного розгляду справи, задля доведення/спростування фактів та обставин з метою всебічного встановлення фактичних обставин справи та правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції(див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні скарги, у зв`язку з чим, на підставі положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Судовий збір
Оскільки колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, судові витрати ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,-
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк

М.М. Драгомерецький

Т.В. Цюра