ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1359/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Дарницький районний суд м. Києва Києва у складі головуючого судді Сирбул О.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_1 , третя особа: Філія «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ДП МОУ «Укрвійськбуд» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Філія «135 ДК МОУ «Укрвіськбуд», про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилаючи на те, що відповідач проживає у кімнаті АДРЕСА_1 на підтаві ордера на право зайняття житлового приміщення № 0072 від 09.11.2009 користується послугами із проживання та послугами з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надає Філія «135 ДК МОУ «Укрвіськбуд» у результаті несвоєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги у відповідача виникла заборгованість у розмірі 38 657, 11 грн.

Ухвалою суду від 16.12.2022 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» має відокремлений структурний підрозділ Філію «135 Домобудівельний комбінат» державного підтприємства Міністерства оборони України відокремленого підрозділу 08404501, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бориспільська, 43, яка не є юридичною особою.

Згідно з Актом приймання (передачі) будинків, споруд і території військового містечка від 06.12.2000 року, виданого на підставі Наказу начальника головного управління квартирно-екслуатаційного відділу Міністерства оборони України В.Литвиненка від 01.12.2000 року, було здійснено передачу житлового фонду «13 Домобудівельного комбінату» на утримання державного підтриємства Міністерства оборони України «Укрвіськбуд».

Відповідно до акту приймання (передчі) від 06.12.2000 року ДП МОУ «Укрвіськбуд» було передано 17 будинків, а саме: будинки по АДРЕСА_2 , 31, 33,35,37,39,39-А,41,43,45,47,49 та будинок по АДРЕСА_3 , які розташовані на земельній ділянці,площею 9,54 га.

Таким чином, на балансі Філії «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвіськбуд» перебуває гуртожиток АДРЕСА_4 виключно на утриманні, що підтверджується актом примймання (передачі) будинків, споруд і території військового містечка, затвердженого начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 06.12.2000 року та Авізо № 1, скаладеного на виконання цього акту.

У відповідності до Наказу директора ДП МОУ «Укрвіськбуд» від 31.07.2020 № 18 прийнято рішення про визначення «Філії 135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвіськбуд» управителем багатоквартирних будинків, що за адресою: АДРЕСА_5 .

На виконання мети та основних напрямків діяльності, а також відповідно до Положення Філія «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвіськбуд» надає житлово-комунальні послуги мешканцям гуртожитку АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_6 на підставі відомчого ордеру № 0072 від 09.11.2009 року виданого Філією державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд»-135 Домобудівельний комбінат». В результаті несвоєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги у відповідача виникла заборгованість станом на 11.11.2022 у розмірі 38 657, 11 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який суд покладає в основу рішення.

За таких обставин Філія «135 Домобудівельний комбінат» державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» постійно несе матеріальні збитки, що робить неможливим на належному рівні здійснювати експлуатацію житлового фонду та надання житлово-комунальних послуг мешканцям даного гуртожитку.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.

За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Так, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін, і відмова споживача від укладення договору у такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом із тим за змістом наведених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що й відповідає спірним правовідносинам.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 квітня 2016 року у справі 6-2951цс15.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підставою виникнення зобов`язань є юридичний факт або юридична сукупність (фактичний склад), які породжують зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

На момент розгляду справи у суду відсутні відомості щодо сплати відповідачем вищевказаної суми заборгованості.

Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 38 657,11 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 625, 627, 630 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» () заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 38 657,11 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03.02.2023.

Суддя: