ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21929/22

Провадження № 22-ц/4820/232/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/21929/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2022 року (суддя Мазурок О.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2010 року по 16 грудня 2016 року. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Судовим наказом від 12 серпня 2022 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 686/15363/22, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до консультаційного висновку КНП «Хмельницький обласний дерматовенерологічний центр» син хворів на псоріаз, бляшкова форма, та йому було призначено відповідне лікування. Крім того, у березні 2022 року у сина встановлено було діагноз: перелом правої ключиці із зміщенням уламків та призначено також лікування. Всього на ліки позивачем витрачено 6416 грн 68 коп.

Окрім того, позивач понесла витрати на придбання одягу дитині, які становлять 3205 грн, на посібник з математики - 120,60 грн, на поповнення мобільного рахунку - 140 грн.

З 30.09.2022 по 02.10.2022 позивачка з сином перебували на оздоровленні в Карпатах, вартість відпочинку становить 5 683,07 грн.

Отже, усього позивачка понесла додаткові витрати на дитину на суму 11 303 грн 04 коп. Оскільки відповідач не приймає участі у додаткових витратах, пов`язаних із лікуванням та утриманням сина, позивачка звернулась до суду з позовом та просила стягнути половину понесених додаткових витрати на утримання дитини в сумі 5 651 грн 52 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2022 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що судом не надано оцінки доказам, котрі додані до позової заяви, якими позивачка обгрунтовувала свої вимоги щодо понесених додаткових витрат на дитину. Зазначає, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги посилання відповідача, що ним надається допомога на лікування матері, хоча ним не надано доказів того, що його мати є непрацездатною та перебуває у нього на утриманні. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги визнання в судовому засіданні ОСОБА_1 позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, його відповідність нормам процесуального та матеріального права.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення таких витрат з відповідача, з врахуванням того, що на рахунок позивача за період з липня 2022 року по вересень 2022 року відповідачем було перераховано 25208,60 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки він не відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 6). Неповнолітній проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Судовим наказом від 12 серпня 2022 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 686/15363/22, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

Відповідно до консультаційного висновку КНП «Хмельницький обласний дерматовенерологічний центр» від 24.08.2022, ОСОБА_3 діагностовано: псоріаз, бляшкова форма (а.с.16). Та з 11.08.2022 призначено лікування згідно рецептів №021426 від 11.08.2022, №024578 від 24.08.2022, №000158 від 09.09.2022 (а.с. 10, 17, 18).

Крім того, відповідно до виписки-епікризу, виданої КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.06.2022 діагностовано перелом правої ключиці зі зміщенням уламків (а.с. 20).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

За нормами ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір додаткових витрат на дитину, в розумінні ст. 185 СК України, повинен обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами.

Заявляючи вимоги про стягнення понесених додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат.

З урахуванням зазначених вище норм права та обставин справи, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 50% від вартості лікарських препаратів відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КНП «Хмельницький обласний дерматовенерологічний центр» від 24.08.2022, у якому зазначено діагноз малолітнього ОСОБА_3 , копій фіскальних чеків на купівлю ліків згідно рецептів №00158, №021426, №024578 на лікування сина, загальна вартість яких становить 3489 грн 88 коп. (а.с. 11-14,19).

Такі обставини відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батька на утримання сина, у розумінні ст. 185 СК України, а тому, з урахуванням рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, половина понесених додаткових витрат, що складає 1744 грн 94 коп підлягає відшкодуванню батьком, відповідачем у справі.

В решті вимоги щодо стягнення витрат на лікування не підтверджуються призначеннями лікаря відповідно до встановлених дитині діагнозів та періоду призначення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення додаткових витрат на користь позивача витрачених на придбання посібника з математики, одягу, на поповнення мобільного рахунку, оздоровлення в Карпатах, оскільки такі витрати не пов`язані із розвитком особливих здібностей дитини або станом її здоров`я. Крім того, позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які підлягають сплаті відповідачем на користь позивача на утримання дитини.

Безпідставним є посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що кошти у розмірі 12407 грн 70 коп перераховувались позивачу, як додаткові витрати на дитину, оскільки встановити природу таких коштів та їх призначення не є можливим.

Крім того, доводи відповідача про те, що він має на утриманні малолітню дочку, дружину та надає матеріальну допомогу матері не заслуговують на увагу, оскільки це не звільняє його від обов`язку утримувати свого сина та відшкодовувати додаткові витрати на його утримання.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 765 грн 88 коп (306 грн 35 коп +459 грн 53 коп) (30,87%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 1744 грн 94 коп. В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 765 грн 88 коп судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18 січня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай