Дата документу 26.01.2023
Справа № 501/2758/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області, місце знаходження: площа генерала Плієва, 9, м. Березівка, Одеська область, 67300

предмет та підстави позову: про визначення місця проживання малолітньої дитини,

учасники справи не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач) 05.10.2022 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області) з вимогою про встановлення місця проживання малолітньої дитини, згідно якого просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 19.12.2014 був укладений шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Березівського районного суду Одеської області 25.08.2020. Від шлюбних відносин вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 14.01.2021 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) матері, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Але відповідач недобросовісно підходить до даного судового наказу та до утримання дитини, в зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.04.2022 в розмірі 13 375,71 грн.

З моменту припинення відносин між сторонами дитина проживає з батьком, перебуває на його утриманні, матір дитини не заперечує проти цього, 03.06.2021 підписала у приватного нотаріуса заяву, що вона не заперечує проти проживання малолітнього сина з його батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а потім позивач з сином почав проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не надала згоди на проживання дитини за вказаною адресою, що змусило позивача звернутись до служби у справах дітей Березівської міської ради Одеської області, а потім до суду.

Позивач 19.10.2021 вдруге одружився, проживають разом з сином та дружиною. Вони постійно приділяють належну увагу сину, займаються його вихованням та матеріально забезпечують.

Позивач працює, має постійний дохід, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, спиртними напоями не зловживає. Дружина позивача дуже добре ставиться до дитини, бере активну участь у його вихованні.

Відповідач не працює, не має стабільного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання і взагалі не займається вихованням дитини, не цікавиться його життям та розвитком.

Відповідач не надала до суду відзиву на позов.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву (а.с.57), в якій просили суд задовольнити позов та розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач до суду не з`явилась, надала заяву (а.с.51), в якій визнала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності.

Представник третьої особи до суду не з`явилася, надала заяву, в якій просила суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала в повній мірі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 05.10.2022 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.30).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 13.10.2022 справу прийнято до свого провадження (а.с.36-37).

В судовому засіданні 29.11.2022 ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.61).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2014 який розірвано рішенням Березівського районного суду Одеської області 25.08.2020 (а.с.14-14 зв.).

Згідно копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 (а.с.9).

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8, 10).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Березівської міської ради Березівського району Одеської області від 14.07.2021, визначено доцільним місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

V. Оцінка Суду.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Березівської міської ради Березівського району Одеської області від 14.07.2021, визначено доцільним місце постійного проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з батьком.

Суд бере до уваги, що з 2018 року існує спрощена процедура виїзду дитини за кордон, якою може скористатись той із батьків, з яким проживає дитина. Місце проживання має обов`язково підтверджуватись рішенням суду або органу опіки та піклування, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з тим із батьків, який має намір виїздити за межі України з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Так, порядок та підстави виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків регулюється частиною 5 статті 157 Сімейного кодексу України та пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затверджені постановою КМУ №57 від 27.01.95р.

Згідно абз.2 п.5 ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей.

Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. Крім того, суд бере до уваги визнання позову відповідачем.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2023.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко