ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/81/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/5670/21 Категорія: 310020000 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 на заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В мотивування позовних вимог зазначала, що відповідач по справі є батьком їхньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час донька повнолітня, але є студенткою ІІ курсу денної форми навчання Факультету інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю 125 Кібербезпека. Термін її навчання у зазначеному закладі освіти, згідно довідки від 03.12.2021 №600 становить з 05.09.2020 по 30.06.2024.

Вона є безробітною та одна утримує дочку, відповідач матеріальної допомоги добровільно на утримання доньки не надає. Донька потребує матеріальної допомоги під час навчання в зв`язку з необхідністю оплати проїзду, проживання, харчування тощо.

В добровільному порядку відповідач сплачувати аліменти на утримання доньки до закінчення її навчання, відмовляється, хоча має можливість це робити, адже є особою працездатного віку.

На підставі викладеного, просила суд стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , користь, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою денної форми навчання Факультету інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю 125 Кібербезпека, аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до дня закінчення навчання доньки, тобто до 30.06.2024 включно.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.12.2021 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992, 40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що при визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховано те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги. ОСОБА_1 є працездатним, стан його здоров`я є задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано до суду, відомостей про інших утриманців у суду не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, просив його змінити, стягнувши з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на даний час він проживає у шлюбі з ОСОБА_4 , має на утриманні двох малолітніх дітей, дочку ОСОБА_5 2014 року народження та сина ОСОБА_6 , 2021 року народження та крім того його дружина ОСОБА_4 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому також перебуває на його утриманні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Христинівського районного управління юстиції Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батьком ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого ВРАЦС по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаській області - шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано 16.01.2008 року, актовий запис 5. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому ОСОБА_8 , їй ОСОБА_9 .

Згідно довідки Київського університету імені Бориса Грінченка №600 від 03.12.2021 р ОСОБА_3 є студенткою ІІ курсу факультету інформаційних технологій та управління Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю Кібербезпека, форма навчання денна, навчання за кошти місцевого бюджету, терміном навчання з 05.09.2020 року по 30.06.2024 року.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом установлено, що ОСОБА_3 , яка є дочкою ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Щодо долучених відповідачем доказів до апеляційної скарги.

Згідно з частиною восьмою статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення змісту пункту 6 частини другої статті 356, частин першої, другої та третьої статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи, що подані відповідачем до апеляційної інстанції докази (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 25 січня 2014 року, Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_4 від 19 листопада 2014 року, Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_5 від 11 листопада 2021 року) мають виключне значення для правильного вирішення справи, вважає за доцільне їх прийняти.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що позивач мала можливість заперечити проти дослідження в апеляційному суді нових доказів, дати на них пояснення та цими процесуальними правами не скористалася.

З доданих доказів судом апеляційної інстанції установлено, що у відповідача є неповнолітні діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дружина ОСОБА_4 , яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тобто дані особи також перебувають на утриманні ОСОБА_1 .

Таким чином, надаючи правову оцінку вказаним доказам у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, та враховуючи принцип справедливості і розумності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23-річного віку у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2022 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з ј до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.12.2021 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: