ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/646/22 Номер провадження 22-ц/814/321/23Головуючий у 1-й інстанції Кононихіна Н.Ю. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар: Гречка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року, постановлене суддею Кононихіною Н.Ю.

по справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 вчиняє відносно нього домашнє насильство, а саме: постійно погрожує, висловлюється брутальною лайкою, псує його особисті речі, втручається в особисту кореспонденцію, чинить перешкоди в користуванні належним йому особистий майном, що стало причиною неодноразових звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів на дії заінтересованої особи. Відчуваючи небезпеку для свого життя, яка полягає в тому, що ОСОБА_1 погрожуючи, за допомогою сторонніх осіб, намагається знищити його фізично та маючи вільний доступ до його житла, може реалізувати свої погрози, тому посилаючись на Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить застосувати до ОСОБА_1 обмежувальний припис.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року (вступна та резолютивна частини) заяву ОСОБА_2 задоволено.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

Заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 , а саме до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 .

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що копію повного тексту оскаржуваного рішення не отримувала, в ЄДРСР він також не оприлюднений, тому апеляційна скарга базується на змісті заяви ОСОБА_2 .

Вказано, що заявником не вказано яким формам домашнього насильства він піддавався, доводи даної заяви не підтверджуються належними та допустимими доказами, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника адвоката Молчанової Ю.Ю надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Представник ОСОБА_2 адвокат Шевченко Д.С. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі. Вказала, що ОСОБА_1 приїздила до місця проходження військової служби заявника та влаштувала сварку.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та вимоги, заявлені у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що в даній цивільній справі відсутній повний текст оскаржуваного рішення.

У вступній та резолютивній частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року, яким заяву ОСОБА_2 задоволено, вказано, що складання повного тексту рішення відкладається строком на 5 днів.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який в подальшиму було продовжено.

На виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року керівником апарату Дергачівського районного суду повідомлено, що в автоматизованій системі документообігу суду повний текст рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року у справі № 619/646/22 відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, тому вказане судове рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з видачі обмежувального припису, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

До спеціальних заходів протидії домашньому насильству належать такі: терміновий заборонний припис стосовно кривдника, обмежувальний припис стосовно кривдника (пункти 1, 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пунктів 4-6 частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В постанові Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 320945 від 28.10.2021 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме під час сварки ображала чоловіка ОСОБА_2 брутальною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого. Провадження у справі було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

06 січня 2022 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив керівникові відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції заяву про застосування заборонного припису стосовно ОСОБА_1 . Дана заява обгрунтована тим, що ОСОБА_1 постійно приїздить до належного йому будинку, самовільно приводить туди своїх знайомих, копирсається в його особистих речах, холодильнику, чим позбавляє його можливості нормально харчуватися, відпочивати та вести нормальний образ життя в його приватній власності. Окрім того, погрожує знищити його та належне йому майно (а.с. 11-15).

Актом обстеження домоволодіння від 03.09.2021 встановлено, що ОСОБА_1 в домолодінні, яке знаходиться у власності заявника, за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрована та фактично не проживає протягом 2 останніх років (а.с. 32).

Згідно довідки Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 02.09.2021 № 02-22/1510 ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Враховуючи, що ОСОБА_1 у вищевказаному будинку фактично не проживає та не зареєстрована, тому її перебування там без згоди власника ОСОБА_2 порушує його право на вільне володіння та користування належним йому нерухомим майном.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року залишено без змін рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 10 серпня 2022 року, яким шлюб зареєстрований 10 березня 2000 року у Малоданилівській селищній раді Дергачівського району Харківської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

З наданих в суді апеляційної інстанції пояснень представника ОСОБА_2 адвоката Шевченко Д.С. вбачається ОСОБА_1 продовжує переслідувати заявника ОСОБА_2 .

Отже, апеляційний суд поза розумним сумнівом доходить висновку, що заявник ОСОБА_2 довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності і достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а саме щодо наявності обґрунтованих ризиків вірогідного продовження чи повторного вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного та психологічного характеру.

Колегія суддів вказує, що встановлення обмежувального припису є превентивним способом захисту потерпілих від домашнього насильства.

В постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що обставини, які наведені у заяві, не підтверджені належними та допустимими доказами, не приймаються до уваги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове судове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застогсування норм матеріального права.

Керуючись ст. 268, 374 ч. 1, п. 2, 376 ч. 1 п. 4, 383, 384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

Заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 , а саме до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 .

Попередити ОСОБА_1 , що за умисне невиконання обмежувальних приписів передбачена кримінальна відповідальність за ст. 390-1 КК України.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: С. А. Гальонкін

Л. М. Хіль