УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Коцюби О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4 ,

треті особи:

1) приватний нотаріус Коростенського нотаріального округу Івчук Станіслав Станіславович (місцезнаходження: АДРЕСА_1 )

2) Центрально-західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) (місцезнаходження: 29000, м.Хмельницький, вул.Володимирська, 91),

3) Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради (місцезнаходження: 10014,м.Житомир, вул.В.Бердичівська,15/1)

про визнання договору купівлі-продажу недійсним та усунення перешкод в користуванні нерухомим майном,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договори купівлі-продажу гаража АДРЕСА_2 від 21.03.2017 за реєстраційним номером 371 та від 27.03.2017 за реєстраційним номером 703, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І., та усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом примусового виселення ОСОБА_4 із гаража АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

07.07.2021 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про закриття провадження у справі, яка обґрунтована тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 27.04.2021 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2020 у справі №295/4920/19 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Заявник вказує, що від вирішення справи №295/4920/19 залежало правильне вирішення цієї справи. Оскільки рішенням суду у справі №295/4920/19 встановлено, що ОСОБА_3 не є власником спірного майна, отже, на думку заявника, предмет спору відсутній, тому просить закрити провадження у справі.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 07.07.2021 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті.

05.01.2023 представник позивача ОСОБА_1 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що за фактом заволодіння нерухомим майном ОСОБА_3 , а саме гаражем № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , 18.11.2021 до ЄРДР внесено відомості за №002716 за ч. 1 ст. 190 КК України, та на даний час триває досудове розслідування, тому провадження у справі слід зупинити до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник позивача вказав, що не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки наявний предмет спору, так як ОСОБА_3 вважає, що спірний гараж належить їй у порядку спадкування. Клопотання про зупинення провадження підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що відомості до ЄРДР внесено 18.11.2021 та під час досудового розслідування встановлено, що правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснювалося переоформлення права власності, не існує взагалі, що безпосередньо пов`язане з даним спором. Представник позивача вважає, що до прийняття рішення у кримінальному провадженні даний спір вирішити не можливо.

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав, оскільки вважає, що у зв`язку із скасуванням рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.02.2020 у справі №295/4920/19 відсутній предмет спору, так як на зазначене рішення позивач посилається у позові. Проти задоволення клопотання про зупинення провадження заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що ОСОБА_4 не має відношення до кримінального провадження, дані про те, що кримінальна справа розглядається судом, відсутні, об`єктивних перешкод до прийняття рішення у кримінальному провадженні не вбачається.

Третя особа - приватний нотаріус Коростенського нотаріального округу Івчук С.С. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у поясненнях розгляд справи просить проводити без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи мітиться клопотання начальника підприємства про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Суд, дослідивши клопотання, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дійшов наступного висновку.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

При цьому, представник позивача у судовому засіданні вказав, що між сторонами існує спір з приводу недійсності договорів купівлі-продажу гаража АДРЕСА_2 від 21.03.2017 та від 27.03.2017, які укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І.

Суд зазначає, що саме по собі скасування рішення суду першої інстанції та відсутність рішення суду про визнання права власності позивача на спірне майно не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому суд не має визначених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, а оцінка доводам представника відповідача з цього приводу буде надана при вирішенні справи по суті.

Щодо клопотання представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24.12.2019 року у справі №369/480/17, визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналогічна правова позиція неодноразово наводилась Верховним Судом, зокрема в постановах від 14.03.2019 у справі №308/11448/14-ц, від 31.01.2019 у справі №405/6312/15-ц, від 14.01.2019 у справі №619/4812/15-ц та інших.

Відповідно до п.5 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Дослідивши зміст клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки зі змісту клопотання вбачається, що заявник просить зупинити провадження до прийняття рішення у кримінальному провадженні №002716. Разом з тим, у клопотанні відсутнє посилання на те, що у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт передано до суду, а норми п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України зобов`язують суд зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Оскільки у кримінальному провадженні №002716 триває досудове розслідування, та обвинувальний акт у цьому провадженні не передано до суду, отже, відсутня справа, що розглядається судом в порядку кримінального судочинства, відтак і підстави для зупинення провадження на підставі п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України відсутні.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Отже, рішення, яке буде прийнято органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №002716 не матиме преюдиціального значення для розгляду даної справи, оскільки преюдиціальні факти можуть бути встановлені лише судовим актом, який вступив в законну силу.

Разом з тим, суд зауважує, що у випадку, якщо у кримінальному провадженні №002716 буде скеровано до суду обвинувальний акт та за результатами його розгляду буде ухвалено судове рішення, яким будуть встановлені обставини, що можуть мати значення для вирішення даної справи, та таке судове рішення набере законної сили, позивач не буде позбавлена можливості звернутися до суду у порядку, визначеному 423-426 ЦПК України, із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 1-12, 251, 255, 260-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_4 , адвоката Козирєва І.М. про закриття провадження у справі - відмовити.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 , адвоката позивача Врублевського М.М. про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Т.А.Воробйова