Провадження № 2/686/4421/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

30.01.2023

Хмельницький міськрайонний суд

у складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницький заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, -

в с т а н о в и в :

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до суду про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 500 грн., про які було заявлено до закінчення розгляду справи та розмір таких витрат підтверджується документально. Просить стягнути з відповідача по справі ОСОБА_2 на її користь 2 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник ОСОБА_1 просить розглянути питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у його відсутності.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності.

Суд, перевіривши доводи позивача, викладені у поданій заяві, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що слід ухвалити додаткове рішення та частково задовольнити вимоги з наступних підстав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 8 408,17 грн. та три відсотки річних в розмірі 2095, 0 грн., а всього 10 503,17 грн. у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Про понесення таких витрат в сумі 2 500 грн. позивач зазначила у позовній заяві.

27 грудня 2022 року, у п`ятиденний строк як передбачено законом, адвокат направив клопотання про відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу, зокрема витрат понесених ОСОБА_1 на складання позовної заяви, що підтверджується актом приймання-передачі надання послуг від 26.12.2022 року та довіреністю, якою позивач ОСОБА_1 уповноважила адвоката Чехонадського А.О. вести її справи у всіх судових установах.

Відповідно до положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Цих положень закону позивач дотрималась.

У визначений законом термін представник позивача заявив про такі витрати на правову допомогу, подав заяву про ухвалення додаткового рішення стосовно відшкодування витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, копію довіреності та акт приймання передачі наданих послуг за довіреністю від 26.12.2022 року.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, ознайомлення з матеріалами справи, тощо, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано акт наданих послуг із зазначенням переліку наданих послуг, договір про надання юридичних послуг та ордер на представництво інтересів позивача.

Такі докази надання такої допомоги надані, зокрема вище переліченим доказами, є підставами для ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Вказані витрати пов`язані з розглядом вказаної справи, та документально підтверджені та доведені, розмір понесених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Хоча і договором доручення таких витрат не передбачено, проте суд приходить до висновку, що такі витрати на складання позивачем позовної заяви нею понесені.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (стст.12, 46, 56 ЦПК 2004 року).

Такий ордер адвокатом надано, як і надано акт приймання-передачі наданих послуг.

Тому суд знаходить підставними про стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених судом вимог.

Відповідач та його представник не просять зменшити судові витрати понесені відповідачем на правничу допомогу, проте у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення, тому суд позбавлений можливості зменшити такі витрати за ініціативою суду.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За наведених обставин заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково та стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог відповідно до положень пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Такий розмір має становити грн., з розрахунку 63 666 грн. (загальна сума заявленого позову) 10 503.17 грн. (розмір задоволених позовних вимог майнового характеру) - 10 503,17 грн. х 100% / 63666 грн. = 16.5% задоволених вимог, 2 500 грн. (заявлена сума на стягнення витрат на професійну

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.1 ст.270, ст.353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 412,5 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 30.01.2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з часу його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя :