ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Суми

Справа №585/3658/21

Номер провадження 22-ц/816/67/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності :

позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Бердніченко Оксани Павлівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Бердніченко Оксаною Павлівною, на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 вересня 2022 року у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни Сумської області, повне судове рішення складено 10 жовтня 2022 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа - приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Колісник Світлани Миколаївни, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 . 22 жовтня 1988 року позивачка уклала шлюб та змінила своє родове прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Батько позивачки ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Голінка Глинського (Роменського) району Сумської обл.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голінка Глинського (Роменського) району народилася тітка позивачки по батьківській лінії, сестра її батька ОСОБА_5 . 28 лютого 1968 року ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила своє родове прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 .

Тітка позивачки ОСОБА_7 не мала дітей та після смерті чоловіка проживала одиноко, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Голінка Глинського (Роменського) району Сумської обл. народилася тітка позивачки по батьківській ліні, сестра її батька ОСОБА_8 , але її свідоцтво про народження не збереглося. Тітка позивачки ОСОБА_8 не мала сім`ї та дітей, проживала одиноко в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:0354, площею 3,531 га, з них 3,12 га ріллі та 0,411 га кормових угідь, яка знаходиться на території Андріяшівської територіальної громади Роменського району Сумської області.

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла своє майно своїй сестрі ОСОБА_7 . Проте ОСОБА_7 спадщину не прийняла.

Позивачка є спадкоємицею померлої ОСОБА_8 другої черги за законом за правом представлення, замість померлого батька ОСОБА_2 (рідного брата спадкодавця).

У липні 2021 року позивачка зверталась до нотаріуса для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини, відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, а також підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем.

Позивачка стверджувала, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з тим, що у період з 2003 року по 2008 рік хворіла, перебувала на лікуванні і не знала про наявність спадкового майна до червня 2021 року.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме, що ОСОБА_8 є рідною тіткою ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_8 ; визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 тітки ОСОБА_8 .

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_9 є рідною тіткою ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у незадоволеній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність поважних причин пропуску строку, стверджуючи, що заявниця протягом піврічного строку на прийняття спадщини жодного разу не перебувала на лікуванні. Таке твердження суду спростовується матеріалами справи, адже 26 липня 2005 року ОСОБА_1 звернулася до невролога зі скаргами на болі у поперековому відділі хребта, обмеження рухів хребта через больові відчуття. Діагноз: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з больовим та м`язові-тонічним синдромом. Призначено курс амбулаторного лікування, яке продовжувалося 10 днів з 26 липня по 04 серпня 2005 року.

В ці дні лікування сплив піврічний строк на прийняття спадщини, а саме 02 серпня 2005 року.

Суд не взяв до уваги практику Верховного Суду згідно з якою до переліку поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини входить тривала хвороба спадкоємця та велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна.

Письмових відзивів на апеляційну скаргу відповідач та третя особа в установлений судом строк не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Бердніченко О.П., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду оскаржується лише в частині вирішення вимог про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах заявлених вимог апеляційної скарги, в іншій частині рішення суду не переглядяється.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду достатніх належних та допустимих доказів того, що у період з 02 лютого 2005 року по 02 серпня 2005 року існували причини, пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними для неї труднощами на вчинення у визначений законом строк дій щодо прийняття спадщини після смерті тітки. Позивачка мала об`єктивну можливість подати у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає фактичним обставинам справи, зроблений з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що батьками позивачки ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (а.с. 20, 22).

Батько позивачки ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Голінка Глинського району Сумської області, його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер у селищі Вирішальне Лохвицького району Полтавської області (а.с.38).

ОСОБА_14 народилася у с. Голінка Глинського району ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_15 , ОСОБА_13 (а.с.51).

28 лютого 1968 року після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_14 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.45-46).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_16 померла (а.с.47-48).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 24 травня 2001 року склала заповіт, усе належне їй майно на день смерті заповіла ОСОБА_16 (а.с. 43, 100).

Заповіт зареєстрований за реєстровим № 51, посвідчений виконавчим комітетом Новогребельської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 43, 100).

На час смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 зареєстрована одиноко за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42).

Допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки підтвердили, що у батька позивачки ОСОБА_2 було дві рідних сестри. ОСОБА_2 приїздив до своєї сестри ОСОБА_8 з дочкою ОСОБА_17 .

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 24 травня 2001 року склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Новогребельської сільської ради Роменського району Сумської області, усе належне їй майно на день смерті заповіла ОСОБА_16 (а.с. 43, 100).

ОСОБА_8 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживала одиноко.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 померла.

Станом на 19 липня 2021 року у Спадковому реєстрі відсутня реєстрація спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 (а. с.33).

ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.47-48).

Із зазначеного вбачається, що спадкоємиця за заповітом ОСОБА_7 не прийняла спадщину після померлої ОСОБА_8 .

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1266 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Матеріалами справи підтверджується та сама позивачка не заперечує, що вона пропустила піврічний строк звернення із заявою про прийняття спадщини.

Станом на 19 липня 2021 року у Спадковому реєстрі відсутня реєстрація спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 (а. с.33).

Відповідно до вимог частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивачки про призначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не довела належними допустимими доказами поважності причин неприйняття нею спадщини після смерті ОСОБА_8 , наявності непереборних труднощів, які перешкодили своєчасному зверненню до нотаріуса.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 1272 поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 померла.

Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 02 серпня 2005 року.

ОСОБА_1 протягом піврічного строку з дня смерті спадкодавця із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась.

Позивачка обґрунтовує неможливість вчасного звернення хворобою та лікуванням.

З документів, наданих позивачкою, убачається, що 26 липня 2005 року вона зверталася до невролога зі скаргами на болі в поперековому відділі хребта, їй було призначено лікування амбулаторно (а.с. 25-26, 29-31).

Інших доказів про звернення до лікаря або перебування на стаціонарному лікуванні у період з 02 лютого 2005 року по 02 серпня 2005 року позивачка до суду не надала.

При цьому апеляційний суд відхиляє твердження апеляційної скарги про те, що амбулаторне лікування ОСОБА_1 тривало з 26 липня по 04 серпня 2005 року, оскільки таких відомостей подані документи не містять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані до суду копії медичних документів не є достатніми для висновку про те, що позивачка через стан здоров`я мала об`єктивні, непереборні перешкоди для своєчасного звернення до нотаріуса.

За період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини 02 серпня 2005 року до дня звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні протягом чотирьох днів з 11 квітня 2008 року по 14 квітня 2008 року (а.с.23) та двадцять один день на стаціонарному лікуванні в Кобеляцькій ЦРЛ - з 20 березня 2008 року по 09 квітня 2008 року (а.с.29-31).

Вбачається, що надані позивачкою докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з хворобою та лікуванням протягом майже шістнадцяти років після закінчення строку на прийняття спадщини є недостатніми, оскільки охоплюють лише незначний період часу 25 днів, та не містять відомостей про важкість захворювання, а отже не свідчать про об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Позивачка не довела належними допустимими доказами тих обставин, що стан її здоров`я був настільки важким, а лікування таким тривалим та безперервним, що створило їй об`єктивні, непереборні перешкоди для своєчасного звернення до нотаріуса.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про наявність спадкового майна, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

На такому правовому висновку неодноразово наголошував Верховний Суд у подібних справах.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість зміни або скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Бердніченко Оксаною Павлівною, залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31 січня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Ю. О. Філонова