Справа № 750/137/23
Провадження № 2/750/369/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Новик В.С.,

за участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

04.01.2023 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила: - стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 5000 грн щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду та до 20.02.2024 року; - стягнути з ОСОБА_2 витрати на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1316 грн. щомісяця; - стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

01.02.2023 року засобом поштового зв`язку до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), в задоволенні решти вимог просив відмовити. Відповідач не погоджується з обставинами, які викладенні позивачем, щодо не виконання ним своїх батьківських обов`язків по недостатньому утриманню дітей, виходячи з того, що він у добровільному порядку щомісячно сплачував аліменти на утримання дітей, постійно несе додаткові витрати на придбання дітям меблів, канцелярії та інших товарів та послуг, піклується про здоров`я дітей, з метою оздоровлення дітей у липні 2021 року за власний рахунок відвозив дітей на море, разом з дітьми відвідували дитячі заклади розваг. Зазначив, що з 24.02.2022 року по 30.03.2022 року діти проживали з ним у с.Ведільці та були повністю на його утриманні. З 01 січня 2023р. по 06 січня 2023 року діти проживали з ним у м. Бровари та також були повністю на його утриманні. Протягом 2021-2022 року добровільно сплачував грошові кошти на харчування дітей у школі та дитячому садочку. На прохання позивача, витратив грошові кошти у розмірі 2200 гривень на оплату комунальних послуг за місцем реєстрації позивачки, тому вважає достатніми аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів. Також зазначив, що однією із умов закону стосовно надання права на утримання дружини є змога чоловіка таку матеріальну допомогу надавати. За час шлюбу позивач здобула вищу освіту. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка вживала заходи з метою підвищення свого матеріального становища, а тому наведенні обставини викладенні в позовній вимозі про не змогу працювати з більшим доходом внаслідок графіку навчання дітей є безпідставними. Вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання. Стягнення щомісячно додаткових витрат на утримання дітей, також не підлягають задоволенню, оскільки витрати на харчування дітей у школі, в розумінні ст. 185 СК України, не входять до складу додаткових витрат, а включаються до складу аліментів.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку, проти решти вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2021 року по справі №750/9531/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 01 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1244 розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7).

Діти проживають з позивачем по справі, зокрема: згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2511 від 10.06.2017 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8), згідно акту від 26.12.2022 року ОСОБА_4 не зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з серпня 2020 року (а.с. 8 зв.).

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Чернігівської міської ради Чернігівської області № 366 від грудня 2022 року ОСОБА_1 працює в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 на посаді вихователя групи продовженого дня (а.с. 13). В судовому засіданні позивач вказала, що працює з вересня 2022 року.

З довідки Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Родон» №29 від 01.09.2022 року відповідач з 06.11.2020 року працює на посаді провідного інженера управління господарського забезпечення Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Родон» (а.с.9).

Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, з врахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц).

Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працює вихователем групи продовженого дня в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 Чернігівської міської ради Чернігівської області, отримує заробітну плату, а тому ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України, тому вимога про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Також задоволенню не підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 1316 грн. щомісяця, оскільки витрати на харчування дітей у школі, в розумінні ст. 185 СК України, не входять до складу додаткових витрат, а включаються до складу аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та значенням справи для сторони.

В зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 03.02.2023.

Суддя Л.В. Карапута