ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/103/23
Провадження 2/362/900/23
У х в а л а

"13" січня 2023 р. cуддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітей в супроводі батька та без згоди матері,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Кіян А.В. звернулася до суду з позовом, в якому просив надати неповнолітньому громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Королівства Іспанія, де він перебуватиме за адресою: АДРЕСА_1 , у супроводі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та без згоди і супроводу матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою спільного відпочинку, оздоровлення, дозвілля, побачень із рідними, відвідування дідуся і бабусі, ознайомлення з іспанською культурою та закріплення отриманих знань під час вивчення іноземних мов в школі, в період з дня набрання судовим рішенням законної сили та по 31 серпня 2023 року, з обов`язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню цього строку. Надати малолітньому громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дозвіл на тимчасовий виїзд з України до Королівства Іспанія, де він перебуватиме за адресою: АДРЕСА_1 , у супроводі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та без згоди і супроводу матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою спільного відпочинку, оздоровлення, дозвілля, побачень із рідними, відвідування дідуся і бабусі, ознайомлення з іспанською культурою та закріплення отриманих знань під час вивчення іноземних мов в школі, в період з дня набрання судовим рішенням законної сили та по 31 серпня 2023 року, з обов`язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню цього строку.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем не зазначено та не додано докази в підтвердження вимог позову, а саме: способу подорожування (квитки на пасажирський транспорт в обидві сторони (наявність зворотного квитка є важливим доказом на підтвердження наміру повернути дитину в Україну); підтвердження фінансової спроможності заявника (виписка з банківського рахунку про наявність достатньої кількості коштів для забезпечення дитини усім необхідним на час подорожі); й інших.

Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Що узгоджується з висновком Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.07.2019 року, прийнятої у справі № 643/1090/17.

Крім того, з зазначених норм випливає, що звернення з даним позовом до суду можливе у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон.

В позовній заяві позивач посилається на докази, які б свідчили про те, що він звертався до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але з матеріалів не вбачається чи отримав відповідач вказану вимогу та відмовив у наданні такої згоди, що відповідач порушив його право.

За вимогами СК України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасові виїзди та в`їзди неповнолітньої дитини без дозволу батька повинно бути розглянуто по-перше органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку.

Всупереч цьому, до матеріалів позовної заяви також не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду/в`їзду неповнолітньої дитини без дозволу батька, на підтвердження того, що такий виїзд відповідає її інтересам.

Оскільки спір між батьками про тимчасові виїзди та в`їзди неповнолітньої дитини без дозволу батька належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою. На підставі ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Позивачем у позовній заяві не вказано третіх осіб: органу опіки і піклування з зазначенням повної адреси, не долучені копії позовних заяв для вручення третім особам з додатками, не долучено до справи висновок органу опіки і піклування для виїзду/в`їзду дитини за межі території України, до країн Шенгенської угоди, Європейського союзу і будь-яких інших країн світу, що є порушенням зазначених норм та ст.175 ЦПК України.

В зв`язку з вищевикладеним суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження по справі.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17, згідно якої тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов`язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 2, 95, 175-177, 185, 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітей в супроводі батька та без згоди матері - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко