справа №176/2487/22
провадження №2/176/122/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

з участю секретаря с/з Петренко Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просив стягнути з відповідача на свою користь належні йому при звільненні платежі у розмірі 172825,18 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 60894,49 грн., яка розрахована на час подачі позову до суду та нарахувати середній заробіток по день ухвалення судом рішення по справі.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у період з 15.01.2008 року по 16.09.2022 року, він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №1279/ос від 16.09.2022 року позивача було звільнено за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Під час його знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 172825,18 грн. Однак, у день звільнення його 16.09.2022 року відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Неодноразові звернення до керівництва ДП «СхідГЗК» з проханням усунути порушення трудового законодавства щодо не проведення остаточного розрахунку з позивачем у зв`язку зі звільненням виявилося безрезультатним.

Крім того, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду за його підрахунком складає 60894,49 грн. Позивач просить розрахувати суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, до ухвалення судового рішення по справі виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 1032,11 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 січня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

18.01.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому останній частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить суд задовольнити позовні вимоги останнього в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, зменшивши при цьому розмір середнього заробітку до 30447,25 грн. Відповідач у своєму відзиві зазначає, що дійсно, позивач працював на ДП «СхідГЗК» та був звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору. Тривалість затримки виплат зумовлена фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримками у взаєморозрахунках, а також введеним воєнним станом в Україні, та як наслідок перебування ДП «СхідГЗК» із 01.03.2022 у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується Наказом №778/к від 01.03.2022 року. Так як вбачається зі звіту про фінансовий стан підприємства на 31 грудня 2021 року за відповідачем рахується кредиторська заборгованість. У зв`язку з цим, з огляду на заявлену до стягнення суму середнього заробітку, характер цієї заборгованості , дії позивача та відповідача, відповідач просить суд зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до розміру 30447,25 грн. (половину пред`явленої суми у позові). Зазначений розмір середнього заробітку є на думку відповідача справедливим, пропорційним, оскільки за таких умов будуть враховані та дотримані інтереси обох сторін працівника, який звільнився за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію та роботодавця, який є господарюючим суб`єктом, що оголосив на підприємстві тимчасовий простій викликаний невідворотною силою. Враховуючи вище викладене Відповідач просить суд врахувати інтереси відповідача, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища і платоспроможності та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, що буде доцільним і справедливим та значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено із трудової книжки позивача, що він дійсно у період з 15 січня 2008 року по 16 вересня 2022 року, перебував у трудових відносинах з відповідачем. (а.с.9-13).

Наказом №1279/ос від 16.09.2022 року позивача, таб. №16158, майстра з ремонту устаткування дільниці з ремонту та експлуатації енергетичного устаткування сірчанокислотного цеху гідрометалургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», звільнено 16 вересня 2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору. Вказаним наказом була також передбачена виплата грошової компенсації за 103 календарні дні невикористаної щорічної відпустки та додаткової відпустки, а саме: додаткова відпустка за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці за 2019 7 календарних днів, за період 15.01.2019-14.01.2020 2 календарні дні, додаткова відпустка за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці за 2020 7 календарних днів, за період 15.01.2020 14.01.2021 28 календарних днів, додаткова відпустка за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці за 2021 7 календарних днів, за період 15.01.2021 14.01.2022 28 календарних днів, додаткова відпустка за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці за 2022 5 календарних днів, за період 15.01.2022 16.09.2022 19 календарних днів та вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП України). (а.с.14)

Відповідно до довідок №620 від 10.10.2022 року та №722 від 07.12.2022, ОСОБА_1 дійсно працював на ДП «СхідГЗК» на посаді майстра з ремонту устаткування провідний інженер-енергетик, табельний номер НОМЕР_1 та заборгованість по заробітній платі на момент звільнення складає 172825,18 грн., а саме:

-компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати за квітень 338,28 грн.

-за травень 2022 15711,08 грн.;

-за червень 2022 року 14638,04 грн.;

-за липень 15344,35 грн.;

-за серпень 18645,91 грн.;

-за вересень 6808,26 грн.;

-компенсація за невикористану відпустку (103 к.д.) 50563,23 грн.

-вихідна допомога 50776,03 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме:

- основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 172825,18 грн.

Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення, тобто на день звернення до суду із позовом, розмір середнього заробітку за підрахунком позивача складав 60894,49 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із довідки про доходи позивача ОСОБА_1 від 10.10.2022 року №620 ДП «СхідГЗК» вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача складає 1032,11 грн. (а.с.15)

Таким чином, оскільки позивач був звільнений з роботи 16 вересня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 08 лютого 2023 року, тобто день ухвалення судом рішення складає 104 робочих дні.

Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 107 339,44 грн. (1032,11 грн/день * 104 робочих дні).

Доводи відповідача про відсутність коштів у підприємства та тяжкий фінансовий стан не приймаються судом до уваги, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Крім того з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн. за вимогу позивача про стягнення заборгованості по заробітній сплаті, від сплати якого останнього звільнено відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , нараховану та невиплачену останньому заробітну плату у розмірі 172 825 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 18 коп.,

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 107 339 (сто сім тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 44 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (, юридична адреса: вул. Горького, 2, місто Жовті Води, Дніпропетровська область), на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 08.02.2023 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА