Справа № 142/119/20
Провадження № 22-ц/801/263/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

24 січня 2023 рокуСправа № 142/119/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконувача обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області Кічук Ірини Ростиславівни в інтересах Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року, ухвалене суддею Піщанського районного суду Вінницької області Щербою Н.Л.,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Позовна заява мотивована тим, що між нею та ОСОБА_3 02.05.2013 укладено усний договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , вартістю 74 602,00 грн, та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,1071 га для житлового будівництва і обслуговування житлових споруд, вартістю 109 188,45 грн. Суттєвими умовами цього договору була повна оплата за будинок в розмірі 45 000,00 грн та наступний розподіл витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу та реєстрацію права власності. Вона, як покупець, виконала умови усного договору, сплатила вказану суму грошей продавцю ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що подальше укладення в письмовій формі та нотаріальне посвідчення укладеного між нею та ОСОБА_3 усного договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна виявилося неможливим, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадщину після його смерті ніхто не прийняв, спадкоємцем першої черги за законом на його майно являється його син - ОСОБА_2 , проте він на спадщину, яка залишилася після смерті батька, не претендує.

Виходячи з наведеного, позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладений

02.05.2013.

Відповідач позов визнав і не заперечив щодо його задоволення.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, укладений 02 травня 2013 року між ОСОБА_1 як покупцем, та ОСОБА_3 , як продавцем.

Не погодившись з рішенням суду виконувач обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області Кічук І.Р. в інтересах Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.

В якості основного доводу скаржник зазначає, що законодавець пов`язує можливість визнання судом договору дійсним виключно у разі ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення. Усний договір купівлі-продажу укладено 02.05.2013, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів, які б свідчили про укладання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами в письмовій формі та ухилення ОСОБА_3 від нотаріального посвідчення такого договору у справі відсутні. В справі відсутні відомості, що ОСОБА_2 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , вжито заходи до оформлення спадщини на спірне майно. Рішенням суду першої інстанції узаконено перехід до позивача права на нерухоме майно без сплати відповідних обов`язкових платежів до бюджету, чим заподіяно шкоду інтересам держави.

На апеляційну скаргу позивач подала відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Так ухвалою суду за клопотанням відповідача судове засідання призначено з використанням режиму відеоконференцзв`язку в приміщенні Долинського районного Івано-Франківської області. В зв`язку з відсутністю електропостачання в даному суді відеоконференцзв`язок не відбувся.

Суд, виходячи з вищенаведеного, а також приймаючи до уваги ч.4 ст.212 ЦПК України, вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційне провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу виконувача обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області Кічук І. Р. в інтересах ГУ Державної фіскальної служби у Вінницькій області, ГУ ПФУ у Вінницькій області задоволено. Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Верховного суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Разом з тим, частина друга цієї статті визначає, що постанова касаційного суду не може містити вказівку, зокрема, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Судом було установлено, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Піщанської селищної ради депутатів трудящих 24 жовтня 1961 року, в цілому домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 на праві особистої власності (Т.1 а.с. 14).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 001016 ОСОБА_3 на підставі рішення 3 сесії 23 скликання Піщанської селищної ради народних депутатів від 16 грудня 1998 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1071 га, розташовану на території Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області для ведення житлового будівництва та обслуговування житлових споруд (Т.1 а.с. 17).

07.10.1998 ОСОБА_3 складено заповіт, який посвідчено Піщанською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за № 1749, відповідно до якого він на випадок своє смерті належний йому житловий будинок з відповідними службовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповів синам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 порівно (Т.1 а.с. 19).

02 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено в усній формі договір купівлі-продажу житлового будинку який розташований в АДРЕСА_1 , з договірною ціною 45 000,00 грн, що підтверджується розпискою від 02 травня 2013 року, підписаною ОСОБА_3 (Т.1 а.с. 15).

Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 45 000,00 грн в якості оплати за продаж належного йому житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (Т.1 а.с. 10).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від своєї частки у спадщині, яка відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_3 відмовилися на користь ОСОБА_2 , що підтверджується їх заявами, посвідчені нотаріусами Калінінградського нотаріального округу (Т.1 а.с. 20-21).

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд в своїй постановах від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17 та від 15 вересня 2022 у праві № 454/529/19 наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор в інтересах держави вказує на те, що оскаржуваним рішенням було порушено інтереси держави, адже у разі дотримання сторонами у справі належної процедури оформлення переходу права власності та посвідчення такого договору нотаріусом сплачуються платежі, які оподатковуються в порядку, передбаченому Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» або статтею Податкового кодексу України, у зв`язку з чим завдано шкоду інтересам держави, оскільки позбавлено її права на отримання передбачених законом податків, зборів та обов`язкових платежів.

Отже, скаржник зазначає, що рішення позбавило державу відповідних надходжень до бюджету.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

Стаття 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина друга статті 220 ЦК України).

Проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Позов про визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів учасників приватних відносин.

Нотаріальне посвідчення договору не вимагається в силу прямої вказівки в ч.2 ст. 220 ЦК України. Законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Цивільний суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в справі відсутні обставини, які б свідчили, що приватно-правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що оскільки рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області чи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, прокуратура в інтересах не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України мають право апеляційного оскарження у даній справі.

Відтак апеляційне провадження підлягає закриттю.

Доводи скаржника, що судовим рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси держави в особі державних органів, яких він представляє, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу (ч.2 ст.362 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 352, 362, 390 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконувача обов`язки керівника Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області Кічук Ірини Ростиславівни в інтересах Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу- закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало