РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 5768,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 27000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 13 вересня 2018 року на праві спільної часткової власності належать 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Згідно договору дарування частки квартири від 13 вересня 2018 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належать 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Однак, фактично з літа 2019 року відповідач жодної участі в утриманні, збереженні спільного майна, оплаті комунальних послуг не бере, тобто самоусунулась від виконання вищевказаного обов`язку. Рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2020 року у справі №569/3281/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 985,46 грн. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . З часу подання нею позову до суду у справі №569/3281/20 (з 26.02.2020 року) по дату подання даного позову неправомірна поведінка відповідача не змінилася, остання і надалі відмовляється утримувати спільне майно. З огляду на те, що у належній сторонам квартирі в період з часу придбання по лютий 2020 року було відсутнє теплопостачання (опалення), з урахуванням погодного пониженого температурного режиму, сирості, всередині квартири поширювався грибок, який руйнував стіни, стелі, постійно збирався конденсат від вологості, а тому виникла нагальна потреба у проведенні ряду поточних ремонтних робіт з метою збереженості цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості. За власні кошти позивачем у період з червня 2020 року по серпень 2021 року сплачено комунальні послуги, проведено поточні ремонтні роботи, проведено прибирання приміщень спільного користування всього на загальну вартість 11537,78 грн. Небажання відповідача добровільно приймати участь в утриманні та збереженні належного спільного майна, порушувало та продовжує порушувати її, як співвласника, права. Відповідач систиматично подавала та подає на неї безпідставні заяви та скарги до різних установ та інстанцій. Позивач є адвокатом, а тому така протиправна, неприпустима поведінка відповідача ОСОБА_2 принизила її честь, гідність та ділову репутацію, стала по суті втручанням в її адвокатську діяльність.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Вказує, що починаючи з 24.01.2020 року відповідач не користувалася комунальними послугами, приміщенням вона не користується оскільки станом на 30.11.2021 року ключі не передані позивачем відповідачу, вона не могла повноцінно брати участь в утриманні майна, хоча і виявляла бажання, однак такої можливості її позбавила ОСОБА_1 . Всі витрати, які були встановлені та задоволені рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2020 року були сплачені однією сумою позивачу. З 14.01.2022 року вона почала повноцінно користуватися спільною квартирою, і з того часу справно сплачує кошти з комунальні послуги. Борг за комунальні послуги у неї відсутній. Всі доводи позивача щодо тиску відповідача на неї, а саме у вигляді подачі заяв до поліції є безпідставними та необгрунтованими.

15.02.2022 ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 7761,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 27000 грн.

Відповідач подала відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки він є необґрунтованим та безпідставним.

Вказує, що вона не користувалася комунальними послугами, оскільки вона користуватися повноцінно спільною вкартирою почала з 14.01.2022 року і з того часу справно сплачує комунальні послуги. Прибирання здійснювалося лише в кабінеті позивача, оскільки в її кабінеті було повністю знищено ремонт, який вона зробила. Встановлення механізму нижнього замка вхідних дверей здійснювалася до моменту усунення перешкод у користуванні приміщення ОСОБА_2 , а саме 11.01.2022року. В позові просить відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала в повному обсязі, просила задоволити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог не визнала, просила в його задоволенні відмовити з мотивів наведених у відзиві.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що її та відповідачці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожній, належить квартира АДРЕСА_1 . У 2019 році вона разом з відповідачем почали спільно проводити чорнові ремонтні роботи у спірній квартирі. До кінця літа 2019 року відповідач брала участь у вказаних роботах матеріально і фізично, однак з серпня 2019 року між ними виникли неприязні стосунки. Враховуючи, що у спірній квартирі не було теплопостачання, на стінах був грибок, конденсат, з метою рятування квартири вона замовила у спеціалістів обстеження квартири по питанню необхідності проведення ремонтних робіт, які згодом і провела для збереження цілісності об`єкта. Вона зверталася до відповідача на відомі їй адреси щодо погодження ремонтних робіт, кошторису, однак відповідач пошту не отримувала. Рішенням суду від 09.11.2020 року у справі №569/3281/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 985,46 грн. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Нею неодноразово надсилалися ключі, а також було вмонтовано другий замок, на виконання Постанови Апеляційного суду. Як встановлено актом обстеження, іде промокання будівлі, тому було нею покладено бруківку, облаштовано площадку та встановлено козирьок над входом до приміщення. Відповідач систиматично подавала на неї безпідставні заяви та скарги до різних установ та інстанцій. Позивач є адвокатом, а тому така протиправна, неприпустима поведінка відповідача ОСОБА_2 принизила її честь, гідність та ділову репутацію, стала по суті втручанням в її адвокатську діяльність.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_2 показала, що протягом тривалого часу вона з позивачкою товаришували, тому вирішили купити спільне приміщення, робили ремонт. Коли ОСОБА_3 поїхала відпочивати, вона робила ремонт самостійно, вона замовила міжкімнатні двері, які завезла в спірну квартиру. Після свята Трійці вона прийшла з майстром, але дверей вже не було, вона викликала поліцію. 14 лютого 2020 року були змінені замки та встановлені двері, ключі від вказаних дверей в неї не було. Позивачка з її чоловіком насміхалися з неї. Заперечує щодо позову повністю.

Свідок ОСОБА_4 , який є чоловіком позивача, в судовому засіданні показав, що дійсно сторонам на праві спільної часткової власності належить спірна квартира. Коли позивач пред`явила вимогу до відповідача про повернення коштів відповідач почала чинити тиск на позивачку та між сторонами виникли неприязні стосунки. Відповідач подавала заяви до Національної поліції України та в дисциплінарну палату кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області на позивача, в зв"язку з чим ОСОБА_1 постійно перебуває у стресі. Відповідачка поровокувала різні конфлікти, дружина у 2019 році була вагітною, а поведінка відповідача негативно впливала на емоційний стан позивачки. Ключі від приміщення позивачка надсилала відповідачці, однак остання їх відмовлялася отримувати.

Заслухавши учасників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожній, належить квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Рівненського міського суду від 09.11.2020 року у справі №569/3281/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 985,46 грн. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.06.2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/3281/20 від 23.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 19 985,46 грн закінчено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 07.10.2021 року у справі №569/2864/20 Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Рівненського міського суду від 22.12.2020 року скасовано. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків задоволено. Зобов"язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні приміщенням, що знаходиться у АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів від вхідних дверей та забезпечити вільний вхід/вихід і її перебування в цьому приміщенні.

Згідно Акту державного виконавця від 14.01.2022 року при виконанні виконавчого листа №569/2864/20 від 16.11.2021 Рівненського апеляційного суду встановлено: при виході за адресою вчинення виконавчих дій: АДРЕСА_2 . Боржником на адресу стягувача двома листами направлено ключі до вказаного приміщення. Ключі до замків дверей підійшли. Двері відчинилися. Доступ до приміщення стягувача забезпечено.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/2864/20 від 16.11.2021 року про зобов"язанння ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні приміщенням, що знаходиться у АДРЕСА_2 шляхом передачі ключів від вхідних дверей та забезпечити вільний вхід/вихід і її перебування в цьому приміщенні закінчено.

13 січня 2020 року за замовленням позивача було проведено обстеження будівельних конструкцій і конструктивних елементів вищевказаної квартири, за результатами якого складено акт. Згідно даного акта за результатами проведених обстежень в рамках вимог критеріїв ІІ-ї групи граничних станів будівель і споруд (придатність до нормальної експлуатації), в тому числі з умов комфортності, а саме: промокання, вологість повітря більше 70 %, запах затхлості і вогкості в приміщенні; масове ураження грибком стін і перегородок, наявність конденсату, незадовільна інсоляція і температура повітря в приміщеннях, загальних технічний стан досліджуваного об`єкту класифікується за третім ступенем, як незадовільний, непридатний для подальшої нормальної експлуатації. Для забезпечення надійної подальшої експлуатації досліджуваного об`єкту необхідно виконати комплекс інженерно-технічних заходів.

06.07.2020 позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачу повідомлення, в якому просила в трьохденний термін з дня отримання даної пропозиції з метою погодження кошторису на придбання тумби з умивальником, крану у туалет спільного користування. Згідно копій накладних, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено відповідачу (а.с.47-49).

05.11..2020 позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачу повідомлення, в якому просила в трьохденний термін з дня отримання повідомлення добровільно звернутися до неї, з метою погодження кошторису на облаштування прибудинкової території (двору). 10.11.2020 ОСОБА_2 на повідомлення від 05.11.2020 повідомила ОСОБА_5 , що згоди на облаштування двору не надає, оскільки у власності та обслуговуванні прибудинкової території та двору у їхньому спільному користуванні немає. А тому такі повідомлення доречно надсилати міському відділу містобудування м.Рівне. (а.с.50-51).

11.11.2020 позивач на адресу місця реєстрації відповідача та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачу повідомлення, в якому просила в трьохденний термін з дня отримання повідомлення добровільно звернутися до неї, з метою вирішення питання щодо сплати витрат на житлово-комунальні послуги. Згідно копій накладних, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено відповідачу (а.с.52-54).

Як вказано у позовній заяві позивачем за власні кошти у період червень 2020 - серпень 2021 року було сплачено комунальні послуги, проведено мінімальні поточні ремонтні роботи, проведено прибирання приміщення спільного користування на загальну вартість, яка становить 11537,78 грн. (а.с.20). В заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує, що з 18 серпня 2021 року нею було ще додатково витрачено кошти на суму 3445 грн.(а.с.172)

Як слідує з копії квитанцій, які були надані позивачем, нею було витрачено на придбання будівельних матеріалів для приміщень загального користування у спірній квартирі, на облаштування прибудинкової території (двору) за період червень 2020 - серпень 2021 року на суму 9911,18 грн. (а.с.57-64,68,69,71).

Як слідує з копій квитанцій позивачем на оплату комунальних послуг за період червень 2020 - серпень 2021 року було сплачено 1200 грн. (а.с.66,67). Як слідує з копій квитанцій позивачем на оплату комунальних послуг за період оплати січень 2022 було сплачено 2000 грн. (а.с.176).

За генеральне прибирання офісу позивачем було сплачено 426,60 грн., що підтверджується копією акта від 06.06.2021 року (а.с.65). За генеральне прибирання офісу позивачем було сплачено 540,00 грн., що підтверджується копією акта від 25.01.2022 року (а.с.174).

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина перша статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Судом встановлено, що сторони є співвласниками в рівних частках оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором.

Враховуючи, що як слідує з копій квитанцій, позивачем на оплату комунальних послуг за період червень 2020 - серпень 2021 року було сплачено 1200 грн. (послуги за водопостачання та послуги за електроенергію), січень 2022 було сплачено 2000 грн. (послуги за водопостачання та послуги за електроенергію та за вивезення сміття).

Постановою Рівненського апеляційного суду від 07.10.2021 року у справі №569/2864/20 встановлено, що ОСОБА_1 здійснюючи ремонт в спільній квартирі та замінюючи вхідні двері і замки, як фактичний єдиний користувач спірної квартири, не забезпечивши реальну передачу ключів ОСОБА_2 та її доступ до цієї квартири, враховуючи їх неприязнені стосунки, чого не заперечують обоє, поставила позивачку в залежність від свого волевиявлення, щодо користування спільним майном.

А тому, підстави для стягнення грошових коштів на оплату комунальних послуг за спірний період, з відповідача на користь позивача відсутні, оскільки відповідач ОСОБА_2 не користувалася спільним майном.

В матеріалах справи наявні докази того, що позивач зверталася до відповідача щодо необхідності проведення ремонтних робіт з влаштування площадки входу в приміщення квартири та викладення двору бруківкою, однак не отримавши таку згоду, самостійно провела необхідні ремонтні роботи.

Підстави для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача за проведення ремонтних робіт з викладення двору бруківкою відсутні, оскільки відповідач ОСОБА_2 згоди на облаштування двору не надала, що підтверджується листом від 10.11.2020 року, крім того сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Позивач зверталася до відповідача щодо необхідності проведення ремонтних робіт з влаштування площадки входу в приміщення квартири, а також погодження кошторису на придбання тумби з умивальником, однак не отримавши таку згоду, самостійно за власні кошти провела вказані роботи на суму 1458,09 грн та 2404,34 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с.62,63), половина з яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 1931,21 грн.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З приводу стягнення решти витрат понесених позивачем, то у цій частині слід відмовити, оскільки позивач не довів, що такі витрати були понесені позивачем на управління, утримання та збереження спільного майна сторін.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності підлягають встановленню всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Позивач вказує, що між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, на підтвердження чого надала копії повідомлень, витягів з Єдиного реєстру досудового розслідування, повідомлень від дисциплінарної палати КДКА Рівненської області, скарг на дисциплінарний поступок адвоката, відповіді Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, рішень дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 30 квітня 2020 року.

Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження факту завдання діями відповідача моральної шкоди, як то наявності значного нервового стресу, що на певний час позбавив його можливості вести звичний спосіб життя; порушення звичного ритму життя.

Враховуючи, що позивач не довів наявність завданої йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 176 грн. 55 коп. (1931,21 грн. х 3178 грн. / 34761,39 грн.).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1931 (одна тисяча дев"ятсот тридцять одна) гривень 21 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 176 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) гривень 55 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 01.02.2023 року.

Суддя І.О.Гордійчук