ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/105/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №700/685/22 Категорія: 310020000 Пічкур С.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бородійчука В.Г., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Драченка Владислава Вікторовича на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зміну розміру стягуваних аліментів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що позивач та ОСОБА_1 з 30.08.2008 року перебували у шлюбі, який зареєстрований Будищанською сільською радою, Лисянського району Черкаської області, про що зроблений відповідний актовий запис №03. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2017 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 6 500 грн щомісячно, починаючи з 27 січня 2021 року і до досягнення ним повноліття з проведенням щорічної індексації, що підтверджується рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2021 року. Задоволення такої суми аліментів судом мотивовано тим, що позивач отримує заробітну плату в розмірі 27 000 грн у перерахунку з євро на національну валюту, що не відповідає дійсності.

На даний час позивач офіційно перебуває в шлюбі, який укладений 13.07.2021 року з відповідачем ОСОБА_3 та зареєстрований Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що зроблений відповідний актовий запис №59. Від даного шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі шлюб фактично припинено, оскільки ОСОБА_2 не проживає однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 , але шлюб не розірвано у зв`язку з тим, що дитині нещодавно виповнився 1 рік. Згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 року з позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви і досягнення дитиною повноліття.

На даний час позивач має сплачувати сукупно 8 500 грн щомісячно на утримання обох дітей, що є абсолютно неможливим. Починаючи з червня 2021 року позивач не працює, жодних доходів не має. Єдиним доходом, який позивач отримав за період з 4 кварталу по 1 квартал 2022 року була виплата СТОВ «А.Ф.ЗЛАГОДА» за надання в оренду земельної ділянки та гуманітарна допомога. В рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, позивач подарував свою земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:0300, площею 2,6024 га, своєму синові ОСОБА_4 .

Зазначає, що починаючи з цього року, не матиме доходу від надання в оренду земельної ділянки.

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків станом на 05.10.2022 року ОСОБА_2 за І-ІІІ квартал 2022 року офіційно не працевлаштований та отримував доходи лише у вигляді гуманітарної допомоги ( довідка №2318-22-01266 від 05.10.2022)

Вказує, що не має жодної можливості сплачувати аліменти саме в такому визначеному розмірі.

Крім того, не може працювати так, як у нього значно погіршився стан здоров`я, а саме має діагноз люмбаго з ішіасом з вираженим больовим синдромом ускладений екструзією, що підтверджується довідкою КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області №677 від 05.10.2022 та висновком МРТ від 30.08.2022 року.

За підставі наведеного позивач просив суд зменшити розмір аліментів визначених рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2021 року ( справа №700/51/21) з 6 500 грн щомісячно до 1 500 грн щомісячно. Зменшити розмір аліментів визначених рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 року (справа №700/505/22) з 2 000 грн щомісячно до 1 500 грн щомісячно.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів визначених рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року у справі № 700/51/21 стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 6 500 грн щомісячно до 3000 грн щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

При винесенні рішення від 03 березня 2021 року, за яким з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 стягувались аліменти в розмірі 6500 грн щомісячно, судом враховано, що позивач ОСОБА_2 працював за кордоном, отримував заробітну плату, мав задовільний стан здоров`я.

Суд вказує, що на даний час позивач з об`єктивних причин як чоловік мобілізаційного віку не має можливості працювати за кордоном, має захворювання хребта, тобто погіршення здоров`я, утримує дитину від іншого шлюбу, офіційно ніде не працевлаштований, тому вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягувались за рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03 березня 2021 року.

Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), стану його здоров`я, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь першого відповідача аліментів.

Відмовляючи в задоволенні вимог до ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що шлюб з нею не розірваний, аліменти стягуються у розмірі визначеному законом, що відповідає інтересам дитини, а тому для їх зменшення суд не вбачає підстав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Драченко В.В. звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, вважаючи рішення необгрунтованим та незаконним.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував на те, що під час з`ясування фактичних обставин справи суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому процесуальним законом повноважень: невірно оцінивши надані сторонами докази та допустив припущення в мотивувальні частині рішення.

Апелянт зазначає, що зміна сімейного стану позивача, народження дитини ОСОБА_5 та стягнення на її утримання 2 000 грн аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини за рахунок іншої.

Вказане міститься у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №760/9783/18, від 05.02.2020 у справі № 664/252/19, від 02.04.2020 у справі № 127/21323/17.

Верховний Суд у постанові від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20 дійшов висновку, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Також зазначає, що на підтвердження погіршення стану здоров`я, позивачем долучено до матеріалів справи магнітно-резонансну томографію від 30.08.2022 та довідку КНП «Лисянська територіальна лікарня» № 677 від 05.10.2022 про перебування позивача на амбулаторному лікуванні з відповідним діагнозом та позивачем зазначено, що він не може працювати, так як у нього погіршився стан здоров`я, однак не надав доказів на підтвердження зазначеного.

Не зважаючи на викладене, суд першої інстанції зазначив про погіршення стану здоров`я позивача, не встановивши час виникнення хвороби та яким чином вона може впливати на виконання трудових функцій ОСОБА_2 .

Вказує, що суд дійшов передчасного висновку про неможливість виїзду позивача, як чоловіка мобілізаційного віку, за межі України, оскільки згідно п.29 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджена постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 є можливим, враховуючи, що роботодавець ОСОБА_2 здійснює діяльність з міжнародних перевезень, проте доказів розірвання трудового договору, як і відмови уповноважених органів у дозволі на перетин позивачем державного кордону матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Хатковий А.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 15.11.2022 без змін, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою.

В обгрунтування відзиву посилається на те, що апелянтом зазначено, що зміна сімейного стану ОСОБА_2 , а саме народження дитини ОСОБА_5 та стягнення на її утримання 2 000 грн аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. При цьому послався на ряд правових позицій викладених у постановах Верховного Суду , зокрема, від 30.06.2020 у справі № 760/9783/18, від 05.02.2020 у справі № 664/252/19 та від 02.04.2020 у справі № 127/21323/17. Однак вказані посилання є безпідставними та такими, що не вписуються в призму правовідносин, що склались у вказаній цивільній справі, оскільки в них йдеться про безпосередню зміну сімейного стану без належного підтвердження погіршення матеріального стану. Однак поряд зі зміною сімейного стану у матеріалах справи містяться докази значного погіршення як матеріального так і погіршення стану здоров`я позивача.

Вказує, що посилання апелянта на дослідження в судовому засіданні трудового договору № 8162 від 27.08.2018 і банківські виписки, які були дослідженні у справі не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 продовжує працювати за вказаним договором; банківські виписки відповідають періоду часу, коли ОСОБА_2 працював за вказаним договором та мав задовільний матеріальний стан.

Також зазначає, що у позивача дійсно погіршився стан здоров`я, що підтверджується довідкою КНП «Лисянська територіальна лікарня» № 677 від 05.10.2022 та висновком МРТ від 30.08.2022.

На час розгляду справи у суді першої інстанції позивач перебував на лікуванні, що підтверджується випискою КНП «КМКЛШМД» № 15355 від 21.11.2022. Також проходив лікування і після розгляду справи, що підтверджується випискою КНП «Лисянська територіальна лікарня» № 2159 від 22.12.2022.

Вказує, що вказані докази не були подані до суду першої інстанції , оскільки вони не існували на час розгляду справи у суді першої інстанції, проте доводять негативний стан здоров`я позивача та повинні бути досліджені судом.

Просить вказані нові докази приєднати з урахуванням вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Рішення місцевого суду оскаржується в частині задоволення позову про зменшення розміру аліментів, а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що позивач та ОСОБА_1 з 30.08.2008 року перебували у шлюбі, який зареєстрований Будищанською сільською радою, Лисянського району Черкаської області, про що зроблений відповідний актовий запис №03.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2017 року народження в твердій грошовій сумі 6 500 грн щомісячно, починаючи з 27 січня 2021 року і до досягнення ним повноліття з проведенням щорічної індексації.

Також встановлено, що позивач перебуває в шлюбі, який укладений 13.07.2021 року з відповідачем ОСОБА_3 , який зареєстрований Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №59.

Від даного шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 з позивача стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви і досягнення дитиною повноліття.

Підставою для зміни розміру аліментів позивач зазначив, що змінився його матеріальний стан, а також погіршилось здоров`я і тому він не має жодної можливості сплачувати аліменти саме в такому визначеному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів до першого відповідача, позивач посилався на те, що після винесення рішення суду у нього змінився матеріальний, сімейний стан та стан його здоров`я.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 року з нього ( ОСОБА_2 ) стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій суму в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви і досягнення дитиною повноліття.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що на утриманні позивача перебуває двоє дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз даної норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Крім того, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що після ухвалення рішення судом першої інстанції до першого відповідача у нього змінився сімейний стан, у зв`язку з народження у іншому шлюбі другої дитини та матеріальний стан, оскільки починаючи з червня 2021 року він не працює.

На підтвердження зазначеного позивачем надано свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та копію рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 31.08.2022 про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн.

Також, на підтвердження зміни матеріального стану позивач в сторону погіршення надано докази відсутності за період 4 кварталу 2021 року та 1-2 квартали 2022 року доходів, що підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 18.08.2022 відносно ОСОБА_2 .

Крім того, в матеріалах справи міститься договір дарування земельної ділянки від 15 липня 2022 року, згідно якого вбачається , що позивач подарував свою земельну ділянку , кадастровий номер :05:001:0300, площею 2,6024 га, своєму синові ОСОБА_4 .

Вирішуючи справу, суд першої інстанцій виходив із того, що позивачем доведена зміна матеріального стану , погіршення стану здоров`я та, що позивач утримує дитину від іншого шлюбу, тому в силу вимог ст. 192 СК України є підстави для зміни розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сімейний стан, матеріальний та стан здоров`я позивача змінився, оскільки як вбачається із матеріалів справи матеріальне становище позивача мінилось у зв`язку із народженням у іншому шлюбі дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та втратою роботи.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі на те, що народження дитини ОСОБА_5 та стягнення на її утримання 2 000 грн аліментів, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини за рахунок іншої, не приймаються судом апеляційної інстанції , оскільки суд першої інстанції змінюючи розмір аліментів виходив із врахуванням не лише зміни сімейного стану позивача, а виходив із врахуванням зміни матеріального, стану та стану здоров`я.

В матеріалах справи містяться довідка КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області та магнітно-резонансна томографія попереково-крижового відділу хребта, які підтверджують , що позивач має діагноз люмбаго з ішхіасом, хворобу хребта, тобто погіршення стану здоров`я позивача, що також є окремою підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, в матеріалах справи наявні об`єктивні докази на підтвердження погіршення стану здоров`я, що зумовлюють необхідність несення позивачем витрат на лікування.

Тому апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність позовних вимог в частині зміни стану його здоров`я, оскільки надані докази свідчать, що погіршення стану здоров`я сталося після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на користь першого відповідача.

Доводи апелянта, що позивач продовжує працювати , оскільки матеріали справи не містять доказів розірвання трудового договору не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а виписки банківські виписки відповідають періоду часу, коли ОСОБА_2 працював за вказаним договором та мав задовільний матеріальний стан, тобто на час прийняття рішення про стягнення аліментів на користь першого відповідача на утримання сина.

Щодо клопотання представника позивача адвоката Хаткового А.В. у відзиві про приєднання нових доказів з урахуванням вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд, приходить до наступного.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

Так, відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Аналіз статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів , які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів у запереченні.

З матеріалів справи вбачається, що надані представником позивача апеляційному суду докази разом з відзивом, а саме виписка № 15355 від 21.11.2022 та виписка № 2159 від 22.12.2022, не були подані до суду першої інстанції та вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Представник позивача адвокат Хатковий А.В. у відзиві обгрунтував неможливість подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них, оскільки вони не існували на час розгляду справи у суді першої інстанції, проте доводять негативний стан здоров`я позивача а саме , що на час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач перебував на лікуванні.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Драченко В.В. скористався своїм правом та надав апеляційному суду заперечення на клопотання про приєднання нових доказів, в якому просив залишити без розгляду нові докази.

Апеляційний суд, враховуючи посилання викладені Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 538/1549/21 (провадження № 61-2124св22) , де зазначив, що апеляційний суд, розглядаючи справу та приймаючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, у супереч положенням ст. 367 ЦПК України вказаний доказ проігнорував, не встановив і не перевірив поважності причин того, чого він не був поданий позивачем до суду першої інстанції, не оцінив значення цього доказу для правильного вирішення справи, не вирішив питання про прийняття чи відхилення вказаного доказу.

Такі порушення процесуального закону призвели до не встановлення усіх істотних обставин, які мають значення для розгляду справи та не врахування висновків Верховного Суду , викладені у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19 (провадження № 61-2162св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, долучені до відзиву на апеляційну скаргу докази підлягають прийняттю та дослідженню апеляційним судом, оскільки мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши надані виписки апеляційний суд вважає, що надані докази свідчать, що позивач після ухвалення рішення про зміну розміру стягнутих аліментів, після 15 листопада 2022 року, перебував на лікуванні (переніс хірургічне втручання) та проходив стаціонарне лікування, тому надані докази свідчать про значне погіршення стану здоров`я позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що надані представником позивача докази додатково підтверджують погіршення стану здоров`я позивача, ці докази мають визначальне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову до ОСОБА_1 про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін, як постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Драченка Владислава Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2022 року

залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 січня 2023 року.

Судді: