Справа № 132/1414/22
Провадження № 22-ц/801/448/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокуСправа № 132/1414/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

за участю секретаря судового засідання: Ковальчук О. А.,

учасники справи:

позивач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 132/1414/22 за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 року, постановлену у складі судді Сєліна Є. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2022 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі ГУ ДСНС України) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надлишково виплачених коштів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 22 лютого 2016 року проходив службу в підрозділах цивільного захисту на посаді водія відділення автотранспортного забезпечення підрозділів групи автотранспортного забезпечення 22-ДПРЧ загону технічної служби Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.

Між сторонами укладено перший контракт про проходження служби від 22 лютого 2016 року № 42/16, згідно з яким відповідач взяв на себе зобов`язання сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, наказів чи розпорядження керівників, свої службові обов`язки.

Строк контракту складає 5 років.

Наказом ГУ ДСНС України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 01 липня 2019 року № 434 відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та утримано грошове забезпечення за фактичні невиходи на службу, з 18 травня 2019 року.

Наказом ГУ ДСНС України у м. Києві «Про кадрові питання» від 04 липня 2019 року № 447 відповідача звільнено зі служби та виключено з кадрів ДСНС України у запас Збройних Сил України за пунктами 11, 12, 56, 173 та п. п. 6, п. 176 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу), з постановкою на військовий облік та відраховано кошти за надлишково використану основну щорічну відпустку за поточний рік (20 календарних днів).

Згідно довідки ГУ ДСНС України № 103 від 22 червня 2022 року з відповідача підлягають утриманню кошти за надлишково нараховане грошове забезпечення за фактичні невиходи на роботу з 16 квітня 2019 року в розмірі 3 102,74 грн та надлишково використану щорічну основну відпустку (20 календарних днів) в розмірі 6 204,52 грн.

ГУ ДСНС України зверталось до відповідача з письмовою вимогою (попередженням) № 7101-7242/033 від 24 листопада 2021 року щодо погашення заборгованості у добровільному порядку, однак заборгованість не погашено.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ ДСНС України загальну заборгованість в розмірі 9 307,26 грн., а також стягнути судові витрати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 року закрито провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що позов пред`явлений з приводу спору щодо проходження відповідачем служби цивільного захисту на підставі контракту з Головним управлінням ДСНС України у м. Києві відповідно до Кодексу цивільного захисту України та Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Врахувавши суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є публічно-правовими, у зв`язку з чим справа відноситься до компетенції адміністративного суду та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2023 року ГУ ДСНС України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 січня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 лютого 2023 року справу призначено до розгляду на 09 лютого 2023 року об 11:00 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що даний спір не можна вважати публічно-правовим спором з приводу прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, оскільки він не пов`язаний з захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Указує, що предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості, а саме грошових коштів, які він отримав за надлишково нараховане йому грошове забезпечення.

Вимоги, викладені в позовній заяві, за своїм характером не пов`язані з захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення відповідача з публічної служби, та не стосуються оскарження дій останнього.

Відповідач не оскаржив своє звільнення та погодився з ним, відтак відносини між сторонами перейшли в площину цивільно-правових відносин, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 та п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Між Державною службою України з надзвичайних ситуацій в особі начальника ГУ ДСНС України у м. Києві і ОСОБА_1 було укладено контракт № 42/12 про проходження служби цивільного захисту строком на п`ять років. Контракт набрав чинності з 22 лютого 2016 року (а. с. 17-18).

Згідно з параграфом 5 наказу начальника ГУ ДСНС України у місті Києві № 121 від 22 лютого 2016 року, ОСОБА_1 зараховано в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій та за його згодою призначено на посаду водія відділення автотранспортного забезпечення підрозділів групи автотранспортного забезпечення 22-ДПРЧ (транспортно-господарської) загону технічної служби ГУ ДСНС України у м. Києві, з 22 лютого 2016 року. Присвоєно ОСОБА_1 перше спеціальне звання «молодший сержант служби цивільного захисту» (а. с. 16).

Наказом начальника ГУ ДСНС України у м. Києві № 434 від 01 липня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за допущені невиходи на службу без поважних причин (прогули) старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія чергової зміни частини спеціальної пожежної техніки загону технічної служби ГУ ДСНС України у м. Києві, звільнено зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Управлінню економіки та фінансів ГУ ДСНС України у м. Києві доручено утримати з ОСОБА_1 грошове забезпечення за фактичні невиходи на службу, з 18 травня 2019 року (а. с. 19).

Згідно з витягом із наказу ГУ ДСНС України у м. Києві № 447 від 04.07.2019 року старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , водія чергової зміни частини спеціальної пожежної техніки загону технічної служби ГУ ДСНС України у м. Києві, звільнено зі служби та виключено з кадрів ДСНС України у запас Збройних Сил України. Визначено відрахувати кошти за надлишкову невикористану основну щорічну відпустку за поточний рік (20 календарних днів) (а. с. 20).

З довідки ГУ ДСНС України у м. Києві № 103 від 22 червня 2022 року слідує, що з ОСОБА_1 підлягають утриманню кошти за надлишкове нарахування грошового забезпечення за фактичні невиходи на службу з 16 квітня 2019 року в сумі 3 102,74 грн та за надлишково використану щорічну основну відпустку (20 календарних днів) в сумі 6 204,52 грн (а. с. 21).

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 направлено попередження про необхідність сплатити заборгованість у загальному розмірі 9 307,26 грн (а. с. 22).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з`явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Встановивши, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є публічно-правовими, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено, що спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Дана позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 133/1853/22 (номер провадження 61-11164кс22).

Доводи апеляційної скарги про те, що спір має приватноправовий характер, який обумовлений порушенням майнового, тобто приватного права позивача, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, та посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 та пункт 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», не заслуговують на увагу, оскільки з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 відступила від висновків, викладених в постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, про те, що спори за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення збитків/відшкодування шкоди, завданих особою, що перебуває або перебувала на державній/публічній службі, має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Роз`яснення, викладені у пункті 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки вони мають рекомендаційний характер, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання заявника на постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 760/15085/18, від 16 червня 2021 року у справі № 328/29/20 є неспроможним, оскільки викладені у вказаних судових рішеннях правові висновки стосуються юрисдикції спору про відшкодування шкоди в порядку регресу, коли неправомірність дій відповідача встановлена рішенням суду та додаткового правового аналізу не потребує, тобто такі правові висновки є нерелевантними і не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення позивачем норм процесуального права, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді: С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький