КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа №824/17/23
Провадження: №22-вк/824/40/2023
У Х В А Л А

1 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про прийняття заяви представника Товариства Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) - адвоката Волковецького Данила Степановича про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі №204588 за позовом Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) до Товариства Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) про стягнення грошових коштів,

встановив:

27 січня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) - адвоката Волковецького Д.С. про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі №204588 в частині стягнення з Товариства Адлер Енерджи ГмбХ 3 479 995,39 жвро основної суми відшкодування з нарахуванням відсотків та 89 131,17 євро судових витрат і 38 298,65 фунтів стерлінгів витрат на арбітраж, з нарахуванням відсотків.

Обґрунтовуючи подання заяви до Київського апеляційного суду, представник Товариства Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) - адвокат Волковецький Д.С. посилався на те, що боржник має відкритий рахунок в українському банку АБ «Укргазбанк».

Вивчивши вказану заяву та додані до неї матеріали вважаю, що заява підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно із частиною першою статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Нормативно-правовими актами, які підлягають застосуванню для вирішення цієї справи, є Нью-Йоркська Конвенція про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, ратифікована Указом Президії ВР УРСР від 22 серпня 1960 року (далі - Нью-Йоркська Конвенція 1958 року), Глава 3 «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» Розділу IX ЦПК України, а також Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж», оскільки положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (частина перша статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Відповідно до положень статті III Нью-Йоркської Конвенції 1958 року кожна Договірна Держава взяла на себе зобов`язання визнавати арбітражні рішення, як обов`язкові та виконувати їх на власній території відповідно до власних процесуальних правил. Конвенція вказує, що визнання та виконання іноземних арбітражних рішень повинні здійснюватись шляхом звернення до «компетентної влади» держави - місця виконання арбітражного рішення.

Статтею 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Процесуальні аспекти розгляду справ про визнання та надання дозволу на виконання арбітражних рішень в Україні, у тому числі питання визначення підсудності українським судам заяв про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо його місце знаходиться за межами України, регулюється Главою 3 Розділу IX ЦПК України.

Частиною першою статті 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Відповідно до частини другої статті 475 ЦПК України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, то питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника.

Таким чином, при визначенні підсудності судам України справ про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу стаття 475 ЦПК України керується такими прив`язками: місце проживання (перебування), місцезнаходження боржника на території України і знаходження на території України майна боржника.

При цьому останній критерій визначення підсудності - знаходження на території України майна боржника, застосовується, якщо боржник не має на території України місця проживання (перебування) або місцезнаходження.

Визначені статтею 475 ЦПК України правила підсудності українському суду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є втіленням принципу «достатнього зв`язку» держави, суд якої видає дозвіл на визнання і примусове виконання арбітражного рішення, із особою боржника.

Крім того, правила статті 475 ЦПК України узгоджуються із положеннями Закону України «Про виконавче провадження», що стосуються місця виконання рішення.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Виходячи з вищевикладеного, для розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу Київським апеляційним судом стягувач повинен надати докази, що саме на момент подання заяви, боржник знаходиться або має місце перебування на території України або має майно на території України.

Як свідчать матеріали заяви, місцезнаходження боржника - Товариства Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) є достовірно відомим та зареєстровано за адресою: 1010, Австрія, м. Відень, вул. Шоттенрінг, 16/2 (1010, Austria, Vienna, 16/2 Schottenring).

Представник стягувача до заяви не надав доказів того, що боржник має місцезнаходження на території України.

У підтвердження доводів, що на території України знаходиться майно боржника, а саме: відкритий рахунок в АБ «Укргазбанк» НОМЕР_1 , до заяви додано скрін-шот підтвердження транзакції грошових коштів з вказаного рахунку від 3 грудня 2019 року (додаток №6) та скрін-шот з сервісу www.iban.com.ua щодо того, що вказаний банківський рахунок відкрито в АБ «Укргазбанк» (додаток №7).

Разом з цим, вказані документи не є достатніми доказами знаходження майна боржника - Товариства Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) на території України саме на час звернення до суду з даною заявою та підтвердженням того, що банківський рахунок НОМЕР_1 належить боржнику, оскільки скрін-шот підтвердження транзакції грошових коштів з вказаного рахунку (додаток №6) містить лише інформацію щодо призначення платежу, а не власника такого банківського рахунку. Крім того, з вказаного скрін-шоту неможливо встановити достовірність та джерела походження зазначеної в ньому інформації.

Крім того, банківська операція за вказаним рахунком була здійснена 3 грудня 2019 року, а з даною заявою представник стягувача звернувся до Київського апеляційного суду 27 січня 2023 року, не надавши доказів, що вказаний ним рахунок є відкритим на день звернення до суду із заявою та належить боржнику.

Таким чином, наведені представником стягувача обставини не можуть слугувати підставою для прийняття до розгляду Київським апеляційним судом заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу на території України у справі за участю двох іноземних компаній (стягувача та боржника).

Посилання у заяві, що наявність рахунків боржника у українських банках підлягає встановленню державним або приватним виконавцем після відкриття виконавчого провадження за виданим виконавчим листом, вважаю безпідставними, оскільки відповідно до положень частини другої статті 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу підлягає розгляду українським судом, якщо боржник не має на території України місця проживання (перебування) або місцезнаходження, тільки у разі знаходження на території України майна боржника.

Отже, вказана обставина повинна бути встановлена та доведена саме на час подання заяви до Київського апеляційного суду.

Враховуючи, що боржник - Товариство Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) не має місцезнаходження на території України та приймаючи до уваги, що представник стягувача не надав належних та достатніх доказів знаходження на території України майна боржника, яке у розумінні ч.2 ст.475 ЦПК України може бути підставою для віднесення даного спору під юрисдикцію судів України, вважаю, що заява представника Товариства Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) - адвоката Волковецького Д.С. про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі №204588, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтею 475 ЦПК України, суддя

ухвалив:

заяву представника Товариства Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) - адвоката Волковецького Данила Степановича про визнання і надання дозволу на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 21 грудня 2020 року у справі №204588 за позовом Товариства Прем`єр Енерджі Ес.Ар.Ел. (PREMIER ENERGY S.R.L) до Товариства Адлер Енерджі ГмбХ (ADLER ENERGY GmbH) про стягнення грошових коштів повернути адвокату Волковецькому Данилу Степановичу.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя