527/2457/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Мороз Т.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пугач С.В.,

секретаря судового засідання - Крейс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ, -

В С Т А Н О В И В:

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ.

Позовна заява обґрунтована тим, що у період з 01.11.1980 року до 03.09.2018 року позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 16.02.2021 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області між сторонами у справі № 527/1752/20 про визнання майна спільним сумісним та його поділ затверджено мирову угоду. Після поділу майна, указаного у справі № 527/1752/20, залишилось неподіленим майно, яке ОСОБА_2 та позивач придбали за спільні кошти та яке знаходиться у відповідача.

Просила суд визнати, що:

- двохкімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_1 , яку позивач оцінює станом на теперішній час в 67 000 грн;

- автомобіль Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 , який позивач оцінює станом на теперішній час в 135 000 грн;

- мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ, який позивач оцінює станом на теперішній час в 11 000 грн;

- човен гумовий рибальський «Колібрі», надувний на 2 особи, який позивач оцінює станом на теперішній час в 6 000 грн;

- швейна машинка багатоопераційна, білого кольору з електроприводом, в футлярі довжиною 50 см, шириною 20 см, висотою 30 см, яку позивач оцінює станом на теперішній час в 2 000 грн;

- морозильна камера на 400 літрів, білого кольору, горизонтальна, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 , яку позивач оцінює станом на теперішній час в 6 000 грн;

- морозильна камера вітрина, білого кольору, довжиною 3 м, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 , яку позивач оцінює станом на теперішній час в 27 000 грн;

- однодверна холодильна шафа білого кольору, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , яку позивач оцінює станом на теперішній час в 4 000 грн;

- пральна машинка «Samsung» білого кольору на 5 кг з горизонтальним завантаженням, яку позивач оцінює станом на теперішній час в 3 000 грн;

- комп`ютер (системний блок: процесор QuadCore AMD X4 740 3.2 GHz; RAM 8Gb (DDR3-1600); материнська плата Gigabyte GA-F2A55-DS3 (sFM2); жорсткий диск Seagate 500GB; відео карта Nvidia GeForse EAH5450-1GB; блок живлення 400W; Windows 7 64bit+Full Drivers; монітор Aser V223w (22 дюйма); мишка Samsung; клавіатура Samsung, який позивач оцінює станом на теперішній час в 5 000 грн;

- велосипеди «Україна» - 2 шт., які позивач оцінює станом на теперішній час по 1 500 грн кожний, а всього 3 000 грн;

- електрозварювальний апарат інвекторний, який позивач оцінює станом на теперішній час в 3 000 грн;

- електричний свердлильний станок виробництва СССР зеленого кольору, який позивач оцінює станом на теперішній час в 5 000 грн є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також прохала суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 частини указаного вище майна в розмірі 105 000 грн, припинити право спільної сумісної власності подружжя на указане вище майно та визнати право приватної власності ОСОБА_2 на указане в позові майно, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 24.11.2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ передано на розгляд за підсудністю Кобеляцькому районному суду Полтавської області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 грудня 2021 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

20 січня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що під час розгляду справи № 527/1752/20 велися переговори щодо двокімнатної квартири, що розташована в АДРЕСА_1 ; автомобіля Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 та мотоцикла Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ. В ході переговорів ОСОБА_1 було роз`яснено, що при залученні вищевказаного майна вона повинна подати зустрічний позов. ОСОБА_1 ні зустрічного позову, ні відзиву не подала, пояснила йому через представника за дорученням, що інше майно її не цікавить. Вказав, що у нього відсутня частина вищевказаного майна, зокрема: автомобіль Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 ще за часу спільного проживання у шлюбі за спільною згодою оформлено на сина ОСОБА_3 ; човен гумовий рибальський « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийшов у непридатність для використання ще до розірвання шлюбу; швейну машинку багатоопераційну, білого кольору, з електроприводом, в футлярі довжиною 50 см, шириною 20 см, висотою 30 см ОСОБА_1 забрала як свою річ; велосипеди «Україна» 2 шт. були вкрадені у період 2000-2001 рр. Також зазначив вартість майна на момент його придбання. Прохав суд у задоволенні позову відмовити повністю (а. с. 42-51).

20 січня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про застосовування строків позовної давності, у якій відповідач прохав суд застосувати позовну давність у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ, відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, оскільки саме з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу, а саме з 04.10.2018 року, почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких майнових претензій ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а. с. 59-62).

01 лютого 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів, які обґрунтовують його заперечення проти задоволення позову. Також зазначила, що нею не пропущено строк позовної давності, оскільки визначальним у вирішення питання про початок перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Позивач зазначила, що 01.10.2020 року ОСОБА_2 подав до неї позов до Глобинського районного суду Полтавської області про визнання майна спільним сумісним та його поділ. Саме з моменту ознайомлення з копією позовної заяви ОСОБА_2 позивач дізналася про його намагання порушити право на поділ того майна подружжя, яке включене до переліку уже в позовній заяві у справі №527/2457/21. Прохала відхилити наведені у відзиві відповідачем заперечення проти позову (а. с. 88-90).

01 лютого 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання поважними причин пропущення позовної заяви та захист порушеного права, в якій позивач прохала визнати поважними причини пропущення позовної давності та захистити її порушене право, оскільки після 01.10.2020 року вона ознайомилася із копією позовної заяви у справі № 527/1752/20 і виявила, що не всі її спільні речі з відповідачем ОСОБА_2 включені до переліку предметів, що підлягають поділу (а. с. 91-92).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2022 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2022 року по справі призначено товарознавчу експертизу.

20 лютого 2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач вказав, що вказані у заяві позивача про визнання поважними причин пропущення позовної заяви та захист порушеного права поважні причини не відповідають дійсності, оскільки ним було подано позов на майно, яке було куплене під час шлюбу. При підготовці мирової угоди між сторонами вирішувалося питання про поділ іншого рухомого та нерухомого майна, однак ОСОБА_1 заявила, що все рухоме майно, яке вона хотіла забрати, вона забрала та що квартира за адресою: АДРЕСА_3 їй не потрібна. Зазначив, що позивач не вказала поважних причин пропущення позовної давності, а тому немає підстав для визнання поважними причин пропущення позовної давності, який розпочався 04.10.2018 року з моменту дати набрання рішення про розірвання шлюбу законної сили та закінчився 04.10.2021 року (а. с. 173-174).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіля Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 , стягнення грошової вартості компенсації 1/2 частини його вартості, про припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль та про визнання права приватної власності ОСОБА_2 на цей автомобіль залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пугач С. В. позов підтримали та прохали задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, прохав відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 та її представника, адвоката Пугача С. В., свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 листопада 1980 року (а. с. 19-21).

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року у справі № 527/1752/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним та його поділ затверджено мирову угоду, укладену 16 лютого 2021 року (а. с. 10-13).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що є сином позивача та відповідача та повідомив, що після розлучення між батьками було поділено не все майно, яке було ними придбано за час спільного проживання. Оскільки батько забрав більшу частину майна, то цей поділ відбувся не в рівних частинах. Тому він з позивачем ОСОБА_1 вирішили, що необхідно поділити решту майна подружжя. Список цих предметів формували разом та дивились ціни на такі речі на OLX. Стверджує, що всі речі, які вказані у позовній заяві були придбані його батьками за час їх спільного проживання, оскільки він проживав разом з ними, користувався цими речами та пам`ятає їх придбання, ціну за яку купляли речі та дату придбання не пам`ятає.

Враховуючи те, що спільне майно подружжя набуте як до 01 січня 2004 року, так і після, правовідносини у справі регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України) та Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до положень статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно положень статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, як КпШС України, так і СК України визначає, що спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на ім`я кого з подружжя це майно придбано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісно Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідачем презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.

Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

Судом встановлено та неоспорюється сторонами, що подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу було набуто наступне майно: 1) двохкімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_1 ; 2) автомобіль Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 ; 3) мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ; 4) човен гумовий рибальський «Колібрі», надувний на 2 особи; 5) швейна машинка багатоопераційна, білого кольору з електроприводом, в футлярі довжиною 50 см, шириною 20 см, висотою 30 см; 6) морозильна камера на 400 літрів, білого кольору, горизонтальна, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; 7) морозильна камера вітрина, білого кольору, довжиною 3 м, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; 8) однодверна холодильна шафа білого кольору, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ; 9) пральна машинка «Samsung» білого кольору на 5 кг з горизонтальним завантаженням 10) комп`ютер (системний блок: процесор QuadCore AMD X4 740 3.2 GHz; RAM 8Gb (DDR3-1600); материнська плата Gigabyte GA-F2A55-DS3 (sFM2); жорсткий диск Seagate 500GB; відео карта Nvidia GeForse EAH5450-1GB; блок живлення 400W; Windows 7 64bit+Full Drivers; монітор Aser V223w (22 дюйма); мишка Samsung; клавіатура Samsung; 11) велосипеди «Україна» - 2 шт., 12) електрозварювальний апарат інвекторний; 13) електричний свердлильний станок виробництва СССР зеленого кольору.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з частинами першою та третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з висновком експерта № 9243 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №527/2457/21 середня ринкова вартість транспортного засобу «Иж 7108» д. н. з. НОМЕР_2 станом на 06.09.2022 року становить 8 039,68 грн; середня ринкова вартість автомобіля «Opel Vivaro» д. н. з. НОМЕР_1 станом на 06.09.2022 року становить 144 811,66 грн (а. с. 146-152).

Таким чином, оскільки мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошової компенсації замість частки у праві спільної власності на майно подружжя у сумі 50 відсотків від вартості майна, а саме 4019,84 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини вартості решти майна, яке було набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу, суд зазначає наступне.

30.11.2022 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку оціночно-будівельної експертизи, оскільки протягом 45 календарних днів не задоволено клопотання про надання додаткових матеріалів та проведення обстеження, необхідних для складання висновку експерта (а. с. 156-157).

Враховуючи те, що домовленості між сторонами щодо даного майна не досягнуто, беручи до уваги відсутність погодження між подружжям вартості даного майна та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо дійсної його вартості на час розгляду справи, суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

У постанові № 331/3589/20 від 28.06.2022 р. Верховний Суд зазначив, що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Позивач у відповіді на відзив зазначила, що дізналася про порушення свого права власності після ознайомлення з копією позовної заяви, яку ОСОБА_2 01.10.2020 року подав до неї до Глобинського районного суду Полтавської області про визнання майна спільним сумісним та його поділ.

Оскільки у суду відсутні підстави вважати, що момент, коли позивач дізналася про порушення свого права власності настав з дати набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу, як про це стверджує відповідач, суд доходить висновку про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при пред`явлені позову було сплачено судовий збір у розмірі 1050 грн (а. с. 23). При цьому, позов ОСОБА_1 задоволено частково (позовні вимоги задоволено на 3,83 % (4019,84*100/105000).

За таких обставин, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на суму 40 гривень 20 копійок (1050х3,83%=40,20 грн).

Крім цього, позивачем було сплачено 8117,11 грн за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 133, 141 ЦПК України, а також те, що цією експертизою визначалася вартість автомобіля Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 , вимоги відносно якого залишені без розгляду, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50% від вартості проведення зазначеної експертизи, що становить 4058,56 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 70, 72, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість частки у праві спільної власності на майно подружжя - мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ у сумі 4019,84 грн. (чотири тисячі дев`ятнадцять грн 84 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 40 грн 20 коп. судового збору та 4058,56 грн вартість проведеної експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої АДРЕСА_5 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 03.03.2023 року.

Суддя