Справа № 161/2314/22 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/107/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_4 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

1 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 27 листопада 2021 року о 09:15 год у м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5410, н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого вказаний транспортний засіб здійснив зіткнення з причіпом Spitzer SF 2737, д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги п. п. 12.1, 13. Правил дорожнього руху.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року №161/19869/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована, оскільки він є інвалідом І групи.

Згідно виконаної на замовлення позивача оцінки майнового збитку, вартість автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП становила 294 472,00 грн., вартість відновлювального ремонту 395 360,18 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу матеріальну шкоду у розмірі 129 350,00 грн.

Крім того, позивач поніс витрати на оплату послу оцінки у розмірі 4 500,00 грн.

Також позивач зазначає про понесення ним моральної шкоди, яку він оцінює у 20 000,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 169 622,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 169 622,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, а також 7 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 766,14 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 657,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Задовольняючи часткового позов та стягуючи 169622 грн майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість до ДТП, відновлення такого автомобіля є економічно недоцільним. В такому випадку розмір матеріальної шкоди обчислюється судом виходячи з ринкової вартості автомобіля до ДТП, яка становить 294 472,00 грн., за вирахування виплачених М(Т)СБУ коштів у розмірі 129 350,00 грн. До цієї суми слід додати 4 500,00 грн. витрат, які позивач поніс на виконання оцінки майна. Загальний розмір відшкодування становить 169 622,00 грн. (294 472 129 350 + 4 500).

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такі висновки зроблені з порушенням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2021 року ОСОБА_3 27.10.2021 о 09:15 год у м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5410, н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого вказаний транспортний засіб здійснив зіткнення з причіпом Spitzer SF 2737, д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги п. п. 12.1, 13. Правил дорожнього руху.

Позивач є власником автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.10-11).

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року №161/19869/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6-7).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 у встановленому порядку не була застрахована, оскільки він є інвалідом І групи.

Згідно виконаної на замовлення позивача оцінки майнового збитку, вартість автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП становила 294 472,00 грн., вартість відновлювального ремонту 395 360,18 грн. (а.с.13-17).

Позивач вказує, що Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало йому майнову шкоду у розмірі 129 350,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 , як винуватця ТДП, завдану внаслідок його неправомірних дій шкоду у розмірі 169 622,00 грн. (294 472 ( ринкова вартість автомобіля до ДТП 129 350 ( страхове відшкодування) + 4 500 ( послуги експерта).

На підтвердження вартості завданих збитків ОСОБА_2 покликається на висновок експерта по визначенню матеріального збитку , складений 28 січня 2022 року судовим експертом Семенюком В.М..

Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Отже, зазначена категорія осіб звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Вказане звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є пільгою , яку держава надала певним категоріям своїх громадян. Ця пільга полягає у повному звільненні згаданих окремих категорій, від дотримання загального правила, встановленого законом для власників та інших законних володільців транспортних засобів, - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом першої групи. В свою чергу відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Позивач стверджує, що йому було виплачено страхове відшкодування від МТСБУ в розмірі 129350 грн.. На підтвердження проведення виплати покликається на копію квитанції від 26.01.2022 року ( а.с 12), при цьому вказана квитанція не містить інформації щодо особи, яка здійснила таку виплату, та цільового призначення такої виплати.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).

Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Установлено, що висновком експерта від 28 січня 2022 року не визначено вартість автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, а позивач посилався на те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, а тому на його користь підлягає до відшкодування саме вартість автомобіля до ДТП з врахуванням, виплаченого страхового відшкодування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які мали б бути застосовані до спірних правовідносин.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля після ДТП. Позивач та його представник не заявляли клопотання про призначення експертизи з метою встановлення ринкової вартості автомобіля після ДТП.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки саме різниця вартості автомобіля до та після ДТП, за вирахуванням суми страхового відшкодування, підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача, як заподіювача збитків.

Вказані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц (провадження № 61-12685св21), від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20).

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Всупереч вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, позивачем не надано беззаперечних доказів того, яка вартість автомобіля становила після ДТП, що унеможливлює суд апеляційної інстанції визначити розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача з врахуванням суми виплаченої МТСБУ.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача в частині стягнення майнової шкоди, а тому такі вимоги не підлягають до задоволенню.

Щодо вирішення моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги вказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, є адекватним нанесеній моральній шкоді позивачу, з врахуванням того, що вина відповідача доведена.

А тому рішення суду в частині стягнення моральної шкоди є правильним та не підлягає скасуванню.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем за подання позовної заяви в розмірі 69, 98 гривень (1851, 22*3,78%( відсоток задоволених вимог)) необхідно компенсувати ОСОБА_2 в порядку визначеному КМУ, оскільки відповідач є інвалідом першої групи.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 189 грн на правничу допомогу (5000*3,78%), відповідно до задоволених позовних вимог.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в частині стягнення майнової шкоди та розподілу судових витрат, з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року, в частині стягнення майнової шкоди та розподілу судових витрат, скасувати та ухвали в цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 189 гривень витрат за професійну правничу допомогу.

Компенсувати ОСОБА_2 в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України 69 гривень 98 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: