ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4701/21 Провадження № 2/636/534/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису № 9498, вчиненого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості у загальному розмірі 36350,00 грн., а також суму виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця Родіна Г.В. у розмірі 3635,00 грн. та загальну суму мінімальних витрат 669,00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 9498 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості у розмірі: 36350,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 30.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66990500 з примусового виконання вказаного виконавчого напису, яка надійшла 06.10.2021 засобами поштового зв`язку на його поштову адресу. Виходячи з постанови про відкриття виконавчого провадження (більше ніяких документів не надходило) і виконавчого напису, який отримав приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Г.В., структура боргу невідома, окрім вказаної нібито заборгованості за кредитним договором у сумі 36350,00; а також сума виконавчого збору/основну винагорода приватного виконавця Родіна Г.В. у розмірі 3635,00 грн., а також приватний виконавець нарахував: 69,00 грн. за роботу в Автоматизованій системі виконавчих проваджень; 200,00 грн. витрати, пов`язані з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження; 100,00 грн. витрати, пов`язані з винесенням постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця; 100,00 грн. витрати, пов`язані з винесенням постанови про стягнення витрат виконавчого провадження; 200,00 грн. витрати, пов`язані з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) - загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження складає 669,00 грн. До отримання вказаної постанови про існування боргу, виконавчого провадження та виконавчого напису нотаріуса позивачу нічого відомо не було, жодних письмових вимог від ТОВ щодо погашення заборгованості не надходило, про вчинення виконавчого напису ані стягувач, ані приватний нотаріус позивача не повідомили. Будь-які інші докази, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, у позивача відсутні, так як його не було повідомлено про вчинення виконавчого напису, будь-які інші документи йому не надсилалися, тому надані докази роздруковані з інтернету. Позивач вважає, що стягнення грошових коштів з його рахунку є незаконним та порушує його права, а виконавчий напис № 9894 від 09.06.2021 про стягнення з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальної суми заборгованості у розмірі 36350,00 грн. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, приватним нотаріусом не перевірено надіслання кредитором повідомлення боржнику перед його вчиненням, та виконавчий напис вчинено на договорі, що виникає з кредитних правовідносин, тоді як виконавчі написи можуть вчинятися лише на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно. Оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням цивільного законодавства, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а кредитна заборгованість не є безспірною, так як кредитного договору він не укладав та не підписував, і заборгованість нарахована одноособово відповідачем без жодного повідомлення його чи узгодження суми боргу.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача та приватний виконавець у судове засідання не з`явилися, про дату судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від приватного нотаріуса Бригіди В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та винесення рішення згідно чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 9498, про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0602-6554 від 21.01.2021, укладеним з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - стягувачем, заборгованості за період з 05.02.2021 по 04.06.2021 у розмірі 36000,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 12000,00 грн., простроченої заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 24000,00 грн. та за вчинення цього виконавчого напису стягнуто зі стягувача плату у розмірі 350,00 грн., загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, становить 36350,00 грн. (а.с. 33). Виконавчим напис вчинений за заявою представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Крачика І.П. від 05.06.2021 (а.с. 36, 37)

За заявою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» приватним виконавцем 30.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66990500 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (зворотній бік а.с. 10). Копія постанови про відкриття виконавчого провадження 30.09.2021 направлена боржнику ОСОБА_1 (а.с. 10).

Приватним нотаріусом надані копії документів, які ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало для вчинення виконавчого напису: кредитний договір № 0602-6554 від 21.01.2021, укладений ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з ОСОБА_1 , довідку про надання одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) на підписання кредитного договору ОСОБА_1 , виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором та повідомлення про вчинення виконавчого напису, направлене ОСОБА_1 (а.с. 34-39).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у чинній на день учинення виконавчого напису редакції), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (далі Перелік).

З огляду на викладене, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)";

доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.",

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Таким чином, виконавчий напис учинений з порушенням ст. ст. 87, 88 Закону та Переліку, оскільки на день його вчинення Договір згідно з діючим законодавством не входив до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, а тому вчинення виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за договором, є незаконним.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису, була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17.

В даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а також ураховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, а таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо визнання суми виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця та загальну суму мінімальних витрат такими, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Таким чином, вимоги щодо визнання суми виконавчого збору /основну винагороду приватного виконавця та загальну суму мінімальних витрат, такими, що не підлягають виконанню, не підлягають задоволенню, оскільки витрати виконавчого провадження стягуються на підставі саме постанов приватного виконавця, а не на підставі виконавчого документа. Факт визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не спростовує факту роботи виконавця, вжиття ним заходів примусового стягнення та понесення відповідних витрат.

Таким чином, на кошти виконавчого провадження не поширюються положення про кондикційні зобов`язання, оскільки вони мають іншу правову природу. Підставою їх стягнення є рішення виконавця, яке має спеціальний порядок оскарження згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» стягнення виконавчого збору та витрати по виконавчому провадженню є похідними.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При пред`явленні позову позивачем подана заява про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Таким чином, судовий збір підлягає стягнення з відповідача.

Положеннями частин 1 та 2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України «Про судовий збір», який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного вище Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви не майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина 1 абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки позовна заява подана у 2021 році, то розмір судового збору становить 908,00 грн. (2270,00 грн.*0,4)

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та визнання витрат виконавчого провадження такими, що не підлягають виконанню.

Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим необхідно стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 9498, вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 0602-6554 від 21.01.2021 у загальному розмірі 36350,00 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -