Справа № 462/6224/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 лютого 2022 року по 04 жовтня 2022 року у розмірі 72865 грн. 53 коп. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала начальником виробничо-диспетчерського бюро механічного цеху (001) ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та була звільнена за власним бажанням. На день звільнення їй не виплатили розрахункові кошти. Розрахунок по заробітній платі з нею було проведено не в день звільнення, а лише 04 жовтня 2022 року. У зв`язку із цим просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24 лютого 2022 року по 04 жовтня 2022 року у розмірі 72865 грн. 53 коп.

15 листопада 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

22 грудня 2022 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі вже був стягнутий на користь позивача відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 21 липня 2021 року звільнена за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України з посади начальника виробничо-диспетчерського бюро механічного цеху (001) «ЛДЗ «ЛОРТА» відповідно до наказу № 179к від 21 липня 2021 року, що стверджується копією трудової книжки /а.с.8-13/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 лютого 2022 року по справі № 462/9067/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було ухвалено:

Позов задоволити частково.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за період з березня по липень 2021 року та компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 29852 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн. 88 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми при виплаті відповідно до законодавства України, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.07.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми при виплаті відповідно до законодавства України.

У решті позовних вимог відмовити /а.с.14-16/.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2022 року в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок приз вільненні скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 60653,43 грн. середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В решті рішення суду залишено без змін.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2022 року по справі № 462/9067/21 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 407 грн. 07 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до виписки АТ «Приватбанк» від 04 жовтня 2022 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 09 листопада 2021 року зараховано 31866 грн. 98 коп. заборгованості відповідно до рішення суду від 23 лютого 2022 року /а.с.17/.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку.

У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку середній заробіток позивача з часу ухвалення рішення у справі № 462/906721, тобто з 24 лютого 2022 року по 04 жовтня 2022 року /день фактичного розрахунку/ складає 72865 грн. 53 коп. (407 грн. 07 коп. середньоденної заробітної плати ?179 день).

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати становить: 407,07 грн. х 179 = 72865,53 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що з 19 липня 2022 року частина 1 статті 117 ЦПК України, діє в новій редакції Закону України № 2352-IX від 01.07.2022 року, згідно з якою у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Таким чином, законодавець, встановивши обмеження щодо виплати роботодавцем працівнику сум середнього заробітку за час затримки терміном у шість місяців, закріпив на законодавчому рівні застосування принципів розумності, справедливості та пропорційності під час вирішення вказаної категорії трудових спорів, про необхідність застосування яких Велика палата Верховного суду зазначила в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц.

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 (абзаци четвертий, п`ятий пункту 5 мотивувальної частини) зазначено, що за змістом частини 1 статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Таким чином, Закон спрямований на регулювання тих правовідносин, які виникнуть після набрання ним чинності, а трудові правовідносини, що виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 61-590св17 висловив позицію, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 24 лютого 2022 року по 04 жовтня 2022 року (тобто за вісім місяців) у розмірі 72865 грн. 53 коп.

Середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати позивача за шість місяців, тобто з 24 лютого 2022 року по 24 серпня 2022 року становить: 407,07 грн. х 129 = 52512,03 грн.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав того, що постановою Львівського апеляційного суду середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати позивача за сім місяців у розмірі 60653,43 грн. вже був стягнутий, оскільки в період за який з відповідача були стягнуті вказані кошти, законодавство, яке діяло у вказаний час не передбачало обмеження терміну для стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у шість місяців.

З огляду на наведене, беручи до уваги висновки Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, вищезазначені зміни в трудовому законодавстві, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, ресурси якого у воєнний час повністю задіянні на оборону держави від російської агресії, проте це не виключає відповідальність відповідача за своєчасну виплату заробітку, суд вважає доцільним стягнути розмір середнього заробітку в сумі 52512,03 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача.

За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на її користь.

На підставі наведеного та керуючись статтями 81,89,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 52512 /п`ятдесять дві тисячі п`ятсот дванадцять / гривень 03 коп. середнього заробітку за весь період затримки виплати позивачу належних їй сум, провівши з цих сум стягнення податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (79040, м. Львів, вул. Патона,1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.