МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 478/143/21
Провадження № 22-ц/812/131/23
У Х В А Л А

25 січня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участю представника відповідача Марущенко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Сябренко І.П. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат та пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат, пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 17 вересня 2015 року між філією Миколаївського обласного управління AT «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу № 31242314 «Гнучкий». Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу в сумі 1 500 грн з виплатою 17,5 % річних на суму вкладу.

Згідно п.2.8 та 3.3.1 вказаного договору - відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб АТ «Ощадбанк» гарантуються державою, а банк зобов`язується повернути депозит шляхом перерахування на рахунок позивача або шляхом видачі готівки.

Позивач розмістивши свої грошові кошти на рахунку Відповідача сподівався на добросовісне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо збереження його коштів.

Однак, в результаті неналежного виконання філією Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» своїх обов`язків щодо збереження грошових вкладень позивача на рахунку у банку з рахунку позивача з використанням обладнання і програмного забезпечення відповідача, проти волі позивача, без його згоди було знято і присвоєно, а також витрачено в подальшому за власним бажанням грошові кошти в розмірі 8064 гривень.

В результаті чого позивачу діями представників відповідача - посадовими особами AT «Ощадбанк» заподіяно матеріальні збитки.

Згідно листа-відповіді на адвокатський запит за підписом в.о начальника філії Миколаївського обласного управління AT «Ощадбанк» від 21.12.2020 № 112.27-12/774,83726/2020-14/ вих. - за фактом неправомірного зняття грошових коштів в сумі 8064.00 грн з рахунків ОСОБА_2 , який є клієнтом ТВБВ № 10014/0101 філії - Миколаївського обласного управління AT «Ощадбанк», Казанківським районним судом Миколаївської області розглядається справа у кримінальному провадженні, внесеному 01.11.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених с.2 ст. 191, ч.3 ст. 191, с.1 ст. 358, ч.3 ст.358, ч.1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України. Збиток, у вигляді неправомірно знятих грошових коштів з рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_2 буде відшкодований банком на користь вкладника на підставі вироку суду, при набранні ним законної сили, в даному кримінальному провадженні.

На запити позивача про повернення йому його коштів відповідач відмовляв, посилаючись на різні причини і підстави, незважаючи на те, що вклади фізичних осіб Державного ощадного банку України гарантуються державою. Таким чином, відповідач порушив свої зобов`язання по Договору.

Крім того, попри волю позивача посадові особи AT «Ощадбанк», перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, перебуваючи на робочому місці, з використанням комп`ютерної техніки та програмного забезпечення належного відповідачу, знаходячись на робочому місці в територіальному відокремленому безбалансованому відділенні № 10014/0101 філії - Миколаївського обласного управління AT «Ощадбанк», що розташоване за адресою: Миколаївська область, смт Казанка вул. Миру 191, змінили інформацію, яка обробляється в автоматизованих системах, маючи право доступу до автоматизованої системи банку АБС Барс «Millennium», з метою укриття факту заволодіння грошовими коштами, за які відповідальні та підзвітні, достовірно знаючи, що позивач операції зі зняття грошових коштів не проводив, шляхом використання особистого логіну та паролю входу до автоматизованої системи банку АБС Барс «Millennium» увійшли до системи, після чого, повторно, внесли неправдиві відомості до вказаної системи про отримання з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 , який оформлений на ім`я позивача, грошових коштів в сумі 8064,00 грн.

Несанкціоноване зняття коштів представниками відповідача було вчинено 01 лютого 2016 року, та з того дня, до дня подання позовної заяви 25 січня 2021 року минуло 1820 днів.

Таким чином - позивач має право на відшкодування окрім суми заборгованості - три відсотки вартості прострочення за кожен день у розмірі 440 294, 40 гривень. Що складається наступним чином: 241 грн 92 коп. (це 3% від суми заборгованості 8064 грн.) х 1820 (кількість днів прострочення виплати) = 440 294, 40 гривень.

У зв`язку з тим, що стягнення такої великої суми може заподіяти шкоду інтересам банка та його вкладників - є необхідність у застосуванні принципу співмірності, та стягненні з відповідача лише 8 064 гривень у якості 3% від суми заборгованості.

Крім того, позивач має право на інфляційні нарахування, що є способом захисту його майнових прав і інтересів, що полягає у відшкодуванні йому матеріальних втрат від знецінення коштів у результаті інфляційних процесів, і гарантують отримання компенсації від відповідача за використання утримуваних ним грошових коштів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекси інфляції складають (по рокам): 2016 рік - 112,4%, 2017 рік - 113,7%, 2018 рік - 109,8%, 2019 рік - 104,1 %, 2020 рік - 105,0%.

Таким чином - інфляційні втрати позивача за весь період прострочення виплати відповідачем становлять 4 304 гривні 5 копійок (вираховані шляхом віднімання від сум інфляційних втрат з період прострочки суми заборгованості), та також підлягають стягненню на користь позивача.

Окрім того, позивач має внаслідок протиправних дій відповідача пов`язаних з позбавленням його власних коштів має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 10000грн.

Посилаючись на викладене, просив стягнути з філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 30 432, 50 грн, з яких : 8064 грн - заборгованість; 4304,50 грн - інфляційні збитки; 8064 - 3% прострочки за період заборгованості з урахуванням принципу співмірності; 10000 грн - відшкодування моральної шкоди, а також судовий збір у сумі 908 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2021 року замінено первісного відповідача філію Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» належним відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк»).

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2022 року залучено до участі у справі, у якості правонаступника після смерті позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2022 року провадження у справі у частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, з підстав передбачених п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, закрито.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу, інфляційних витрат та пені задоволені частково. Стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 , яка діє як правонаступник після смерті ОСОБА_2 , заборгованість по договору банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, яка складається з суми банківського вкладу в розмірі 8064 грн та інфляційних витрат в розмірі 1587 грн 80 коп. а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його в частині задоволення позовних вимог.

Зазначає, що на обґрунтування своїх вимог позивачем було зазначено існування кримінально - правових відносин щодо протиправного заволодіння грошовими коштами по депозитному рахунку № НОМЕР_1 в сумі 8 064,00 грн, яке, на думку позивача, мало місце 01.02.2016 з вини працівників банку, зокрема провідного економіста сектору роздрібного бізнесу територіально-відокремленого безбалансового відділення №10014/0101 Філії - Миколаївське обласне управління AT «Ощадбанк» ОСОБА_4 .

Тобто, позовні вимоги обґрунтовуються обставинами кримінально-правового характеру, а не договірного. Зокрема, наведене підтверджується обставинами, на які міститься посилання у позовній заяві ОСОБА_2 , а саме: розмір заборгованості за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015 в загальній сумі 8 064.00 грн - визначено позивачем за обставинами протиправного заволодіння грошовими коштами, які містилися у кримінальному провадженні № 0000599 від 01.11.2017.

Інших доказів, які обґрунтовують розмір позовних вимог (заборгованість за договором банківського вкладу) позивачем не надано та відповідних розрахунків щодо суми заборгованості в матеріалах справи відсутні.

При цьому слід зазначити, що судом не досліджувались та в матеріалах справи відсутні будь - які докази, щодо наявності або відсутності заборгованості за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015, не представлено розрахунку заборгованості, з чого складається заявлена до стягнення грошова сума (депозит та/або проценти за депозитом). Обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 обставинами заподіяння шкоди внаслідок кримінального правопорушення, а також відсутність належного обґрунтування вимог про повернення банківського вкладу (зокрема, не доведено обставин, в чому саме полягає порушення зобов`язань за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015) вказує на правову невизначеність позову, що дає підстави стверджувати про невірний спосіб судового захисту.

Обставини та сума встановлені саме у вироку від 03.06.2021 постановленому Казанківським районним судом Миколаївської області у кримінальному провадженні № 478/1852/18 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувані, №0000599, яким визнано ОСОБА_4 , завідувача операційного сектору, старшого контролера-касира служби касових операцій філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» у вчинені кримінальних правопорушень та призначено покарання. Одним з епізодів даного провадження є незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_2 .

Проте, при винесенні оскаржуваного рішення суд не звернув увагу , що вироком від 03.06.2021 Казанківського районного суду Миколаївської області у кримінальному провадженні № 478/1852/18 встановлено завдану неправомірними діями ОСОБА_4 майнову шкоду ОСОБА_2 у сумі 5 000,00 грн, а не суму у розмірі 8064,00 грн. (яка не знайшла свого документального підтвердження).

Крім того, при розгляді кримінального провадження не встановлювались обставини наявності або відсутності заборгованості за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015, суми залишку заборгованості, тощо, про наявність яких зазначено судом першої інстанції як встановлених на підставі вироку, постановленому 03.06.2021 Казанківським районним судом Миколаївської області у кримінальному провадженні № 478/1852/18. Вказане свідчить, про ухвалення Казанківським районного суду Миколаївської області рішення від 22 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог, на підставі припущень, та нехтування дійсними обставинами справи.

Також вважає, що при нарахуванні інфляційних витрат судом було необґрунтовано взято суму 8064,00 грн, як заборгованість за договором банківського вкладу, в результаті чого призвело до неправильного розрахунку.

Крім того, проаналізувавши положення ч.1,2 cт.1236, ч. 1 ст. 1245, ст. 1296, ч.1 ст. 1297 ЦК України, п. 5.11. Накату Міністерство юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 9' постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» у редакції від 01.04.2019 р. № 56 та матеріали справи, апелянт вважає, що ОСОБА_1 не набула права на банківський вклад, оскільки свідоцтвом про право на спадщину за заповітом це не передбачено, а розпорядження ОСОБА_2 щодо коштів, які йому належали не було зроблено за його життя.

Враховуючи викладене, АТ «Ощадбанк» вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було належним чином досліджені всі обставини справи, в результаті чого ухвалено необґрунтоване та незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частин 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції згідно ст.367 ЦПК України досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 6, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, АТ «Державний ощадний банк України», зокрема, посилається на те, що судом не встановлені обставини наявності або відсутності заборгованості за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015, суми залишку заборгованості, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази щодо наявності або відсутності заборгованості за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015, розрахунку заборгованості, що судом не встановлено з чого складається заявлена до стягнення грошова сума (депозит та/або проценти за депозитом), в чому саме полягає порушення зобов`язань за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015.

При цьому АТ «Державний ощадний банк України» до апеляційної скарги не надає доказів на спростування стверджень позивача та висновків суду, не повідомляє суд про наявність чи відсутність фактичної заборгованості за договором банківського вкладу, про виконання ним зобов`язань за договором банківського вкладу №31242314 від 17.09.2015 повністю або частково та не надає докази цього.

Позивач позбавлена можливості надати особисто зазначені докази, так як вони знаходяться у АТ «Державний ощадний банк України».

За такого, враховуючи, що зазначені докази мають суттєве значення для повного та всебічного з`ясування обставин спору, іншим шляхом не можливо отримати зазначені відомості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у АТ «Державний ощадний банк України» детальний розрахунок заборгованості за договором банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , із зазначенням суми внесених коштів та нарахованих процентів за користування коштами, а також дані про виконання банком зобов`язання щодо повернення банківського вкладу повністю або частково з наданням доказів виплати коштів готівкою (коли, кому, у якому розмірі) чи перерахування на відповідний рахунок, зазначений в п.3.3.1 договору від 17 вересня 2015 року, тощо.

Крім того, наявні в матеріалах справи копії договору банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, в тому числі і наданий банком, погано читається через якість виконаних копій. Тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у АТ «Державний ощадний банк України» також належним чином засвідченої копії тексту договору банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , що читається.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним роз`яснити відповідачу положення ч.10 ст. 84 ЦПК України, згідно якої у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Керуючись ст. ст. 81, 83, 84, 118, 260, 367 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Витребувати у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» належним чином засвідчену копію тексту договору банківського вкладу за №31242314 від 17 вересня 2015 року, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , що читається; детальний розрахунок заборгованості за зазначеним договором із зазначенням суми внесених коштів та нарахованих процентів за користування коштами, а також дані про виконання банком зобов`язання щодо повернення банківського вкладу повністю або частково з наданням доказів виплати коштів готівкою (коли, кому, у якому розмірі) чи перерахування на відповідний рахунок, зазначений в п.3.3.1 договору від 17 вересня 2015 року, тощо.

Строк виконання зобов`язання до 10 лютого 2023р.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 25 січня 2023 року