"07" лютого 2023 р.
Справа № 639/3558/22
Провадження № 2/642/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Шрамко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.12.2022 надійшов вищевказаний позов для розгляду за підсудністю.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.06.2018 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні відносини з відповідачем припинені, протягом всього подружнього життя в сім`ї точились непорозуміння та конфлікти. Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства, через часті суперечки та конфлікти. Шлюб має формальний характер, шлюбні відносини остаточно припинені, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу.

Ухвалою суду від 29.12.2022 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали та позову з додатками для надання відзиву на позов.

09.01.2023 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив зупинити провадження у справі та надати строк на примирення 6 місяців, вказуючи, що дружина з донькою проживають за межами України, у зв`язку із вторгненням рф на територію України. Вони регулярно спілкуються по відео зв`язку і про намір дружини розірвати шлюб дізнався лише після отримання копії позовної заяви. Вказав, що хоче зберегти сім`ю, тому просив надати строк на примирення.

Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, згідно якої вона та її клієнт позивач у справі, заперечують проти надання строку на примирення, оскільки обставини, викладені відповідачем у відзиві, не відповідають дійсності, сторони постійно конфліктують, що часто закінчується рукоприкладством. Позивач перебуваючи зараз із донькою в Польщі вперше не відчуває страху перед відповідачем. Так як збереження сімейних відносин неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Ухвалою суду від 07.02.2023 відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про надання строку на примирення.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами був зареєстрований 07.06.2018 Новобаварським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській обл., свідоцтво НОМЕР_1 , актовий запис №148.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказавши, що примирення неможливе, шлюб розпався остаточно, а також суд враховує те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

За таких обставин, збереження сім`ї неможливе, перебування позивача у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, тому шлюб сторін необхідно розірвати.

Відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд залишає позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 07.06.2018 Новобаварським районним у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській обл., актовий запис №148.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2023.

Головуючий: