Єдиний унікальний номер 741/370/22
Провадження № 2/741/96/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 лютого 2023 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

позивача та його представника адвоката Зезюлькіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСО № 064866, виданого 29 грудня 2005 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори, житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя заповіту не складала. Окрім нього (позивача) спадкоємцем ОСОБА_3 за законом є їх спільна дочка ОСОБА_2 , яка зареєстрована за вказаною адресою, але фактично за місцем реєстрації ніколи не проживала. У 2001 році ОСОБА_2 виїхала на проживання до Королівства Нідерландів, у 2015 року отримала громадянство Королівства Нідерландів, де проживає разом з ОСОБА_4 , який також є громадянином Королівства Нідерландів, мають двох спільних дітей. Після виїзду на постійне проживання до Королівства Нідерландів ОСОБА_2 приїжджала в м. Носівка Чернігівської області лише декілька разів, востаннє у 2016 році на термін трохи більше місяця. Після цього ОСОБА_2 взагалі в Україну не приїжджала. Він (позивач) похоронив ОСОБА_3 , належний їй житловий будинок постійно використовує для проживання, спадщину прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не подавала, проте в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України може вважатися такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрованою із спадкодавцем за однією адресою. Він (позивач) звертався до відділу ЦНАП Носівської міської ради та на підставі актів про фактичне місце не проживання особи на території Носівської міської ради отримував довідки про фактичне місце не проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . Зазначені документи підтверджують лише фактичне не проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою на момент складання відповідних актів. Він (позивач) не має документа, який підтверджував би факт того, що ОСОБА_2 спільно не проживала з ОСОБА_3 саме на момент відкриття спадщини після смерті останньої. Зазначені обставини позбавляють його (позивача) можливості належним чином оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину.

ОСОБА_1 просив встановити факт не проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 на час її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляду справи відкласти.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав суду показання, суть яких зводить дотого, що він на протязі останніх 23 років добре знає позивача та його сім`ю. Дочка позивача ОСОБА_6 тривалий час проживає за кордоном. На день смерті ОСОБА_7 дочка проживала за кордоном, на похорон до матері не приїздила.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є чоловіком ОСОБА_3 , а відповідач її дочкою, тобто сторони мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом.

З матеріалів справи (а.с. 41-42) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи (а.с. 22) вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом із нею були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Відповідно до частин 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Правовий зміст права користування жилим приміщенням та проживання в ньому не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи, що в свою чергу вказує на те, що реєстрація місця проживання особи в певному місці не свідчить про те, що зазначена особа проживає саме за вказаною адресою.

У судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2001 року і по теперішній час ОСОБА_2 постійно проживає в Королівстві Нідерландів.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту необхідне позивачу для визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , та має для нього юридичне значення, оскільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та бажає належним чином оформити спадщину на своє ім`я.

Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити цей факт.

Докази по справі в їх сукупності підтверджують той факт, що ОСОБА_2 постійно не проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , на день її смерті, а тому позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинила жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , на день її смерті.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв