Справа №173/1268/22
Провадження №2/173/139/2023
27.02.2023 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючого судді - Бурхана С.М.,
за участю: секретаря Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-
Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2017 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний Договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.06.2020 р.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За такою ж адресою зареєстрована і відповідач ОСОБА_1 . Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також довідкою Верхньодніпровської міської ради від 14.10.2022 року.
Згідно копії спадкової справи, яка надійшла за запитом суду з Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого ОСОБА_2 після його смерті із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ «Ідея Банк».
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Таким чином, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Отже, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до роз`яснень, які надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті позичальника, оскільки ОСОБА_1 проживала за однією адресою із спадкодавцем. Ця обставина дійсно підтверджується довідкою Верхньодніпровської міської ради від 14.10.2022 року. Однак суду не надано доказів ступеня споріднення ОСОБА_1 зі спадкодавцем або перебування на його утриманні протягом визначеного законом строку, тобто того, що відповідач входить в коло спадкоємців за законом (ст. 1261-1266 ЦК України), або є спадкоємцем за заповітом (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Матеріали, зокрема копії паспортів ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 їх кровного споріднення не підтверджують, інших належних, достатніх та допустимих доказів цього суду не надано.
Ознайомившись із копією спадкової справи судом встановлено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 після його смерті із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії банку. В наданих суду матеріалах заяви про прийняття спадщини відсутні, відомостей щодо належного спадкодавцю майна немає.
Не заслуговують на увагу інші аргументи позивача про належність відповідача у справі, адже за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Будь-яких доказів отримання у спадщину майна відповідачем після померлого ОСОБА_2 в матеріалах справи немає.
Таким чином, АТ КБ «Приват Банк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, вона прийняла після нього спадщину та обґрунтовано зазначити вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.
Позивачем у справі не доведено, що відповідач є спадкоємцем, та що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а тому у відповідача відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора відповідно до ст. 1282 ЦК України.
На підставі чого, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором є недоведеними.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України слід віднести за його рахунок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,4,77,81,178,258, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218, 1221, 1268, 1281,1282 ЦК України, суд-
Витрати по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк".
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М.Бурхан