ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/122/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/3067/22 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Попова М.В.;

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач Черкаська обласна військова адміністрація, військова частина НОМЕР_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Весеньов Євген Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Весеньова Євгена Володимировича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2022 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею мікроавтобуса VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . 23.03.2022, під час керування вказаним автомобілем її сином ОСОБА_3 , автомобіль був вилучений працівниками поліції СРППВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та доставлений до Маньківського ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області. Вилучення автомобіля проведено без згоди власника, у ньому знаходилися її цінні речі, доля яких їй невідома. Пізніше їй стало відомо, що актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 23.03.2022 мікроавтобус VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 було вилучено працівниками поліції та передано Черкаській військовій адміністрації, яка, у свою чергу, передала його військовій частині, що дислокується у місті Черкаси.

Позивач, як власник транспортного засобу не отримувала жодного документу щодо вилучення та передачі військовій частині автомобіля, так як і документів щодо його оцінки. Ознайомившись з актом про примусове відчуження або вилучення майна від 30.03.2022 № 64/01/13-13-05, їй стало відомо, що рішення про передачу на користь військовій частині спірного транспортного засобу приймалося робочою групою, яка була створена на підставі наказу № 97 від 04.03.2022.

Зазначений акт, на думку позивача, є правочином, на підставі якого виникає право власності з дати його підписання сторонами та має бути визнаний недійсним, оскільки при його укладенні не були дотримані вимоги Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», тобто з підстав визначених п. 1 ст. 215 ЦПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської обласної військової адміністрації, військової частини НОМЕР_1 про визнання правочину недійсним, витребування майна закрито.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції вказав, що спір виник щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень при примусовому відчуженні майна фізичної особи в умовах воєнного стану. Вказаний спір є публічно-правовим, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень виступає щодо позивачки не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як суб`єкт, що законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.
Спірний акт складено відповідною робочою групою, склад якої затверджено згідно з розпорядження Черкаської обласної військової адміністрації від 04.03.2022 № 97 «Про робочу групу з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану». Пунктом 2 вказаного розпорядження визначено, що основним завданням робочої групи є прийняття рішення щодо передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, яке оформляється протоколом. У своїй діяльності з процедурних питань робоча група керується Примірним положенням про консультативно-дорадчий, координаційний та інші допоміжний орган облдержадміністрації, затвердженим розпорядженням обласної державної адміністрації від 12.10.2009 № 285 (за винятком особи, яка очолює робочу групу), і припиняє свою діяльність за розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації.

Тобто, вказаний акт за своїми ознаками не є правочином, а є владним актом, виданим спеціально створеним органом, у даному випадку робочою групою, в межах її компетенції.

Таким чином, оскільки позовні вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень пред`явлені позивачкою в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (акта про примусове вилучення, відчуження майна), згідно з положеннями КАС України, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та предметно підсудний окружному адміністративному суду.

Не погоджуючись з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2022 року, представник ОСОБА_2 адвокат Весеньов Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали, просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачка звернулась до суду в порядку ст. 287 ЦПК України з метою захисту свого права власності на транспортний засіб та повернення його у власність останньої. Тобто даний спір є спором про захист права власності та повернення майна його законному власнику.

Скаржник також вказує, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Суд повинен з`ясувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулась до суду. Якщо з суті спору вбачається спір про право, то такий спір має розглядатись в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, з метою відсічі агресії російської федерації, а також для сприяння та посилення діяльності правоохоронних органів у забезпеченні правопорядку на території Черкаської області, відповідно до ч. 4 ст. 41, ст. 64 Конституції України, Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Указів Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні», а також Порядку розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусове відчужене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 998, здійснено примусове вилучення транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. НОМЕР_2 на користь військової частини НОМЕР_1 у особи власника, яким є: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , що оформлено Актом про примусове відчуження або вилучення майна 30.03.2022 № 64/01/13-13-05.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивачка просила визнати недійсним правочин, а саме Акт про примусове відчуження або вилучення майна 30.03.2022 № 64/01/13-13-05, та витребувати з військової частини НОМЕР_1 та Черкаської обласної військової адміністрації належний ОСОБА_2 на праві власності транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , синього кольору, 2004 року випуску.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи, що позивач у даній справі оскаржила рішення посадових осіб суб`єкта владних повноважень, вчинені при реалізації ними своїх владних управлінських функцій, то, керуючись загальними правилами, така позовна вимога підлягає розгляду адміністративним судом.

Сам лише обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом повернення примусово відчуженого майна, не може свідчити про цивільно-правовий характер даного спору. Захист прав у адміністративному судочинстві не обмежується певним переліком та може здійснюватися у різні способи, у тому числі, які є більш характерними для інших видів судочинства.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, зазначає, що оскільки позовна вимога про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, пред`явлена позивачкою в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (акта про примусове відчуження або вилучення майна), відповідно до положень КАС України, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та предметно підсудний окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Весеньова Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова