Провадження №2/369/1171/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовиченко Вікторії Олександрівни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Через канцелярію суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що05.08.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири (основний Договір), відповідно до змісту якого, зокрема п.1 у строк до 31.08.2018 року Відповідач зобов`язується передати Позивачу у власність Позивача з укладанням договору купівлі-продажу квартири, а Позивач зобов`язується прийняти та оплатити квартиру АДРЕСА_1 , збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер: :03:006:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 абз. 1 Договору 1 Продавець (Відповідач) зобов`язується збудувати на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер: :03:006:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 багатоквартирний житловий будинок до 31 серпня 2018 року.

Відповідно до п. 3 абз. 4 Договору 1 - ціна продажу становить - 434600 (чотириста тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Відповідно до п.4 Договору 1 на підтвердження намірів сторін, Позивач передав, а Відповідач прийняв передоплату у вигляді авансу у розмірі - 434500 (чотириста тридцять чотири тисяч п`ятсот) грн..

У свою чергу, у випадку відмови, ухилення Продавця (Відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором Продавець (Відповідач) повинен повернути Покупцю (Позивачу) одержану від нього суму авансу у розмірі 434500 (чотириста тридцять чотири тисячі п`ятсот) грн, (п.5 Договору 1).

06.10.2018 року між сторонами було підписано попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №57.

Відповідно до п.1 Договору 2 у строк до 30 червня 2019 року Відповідач зобов`язався передати Позивачу у власність з укладанням договору купівлі-продажу, а Позивач зобов`язується прийняти та оплатити нежитлове приміщення під №57 на цокольному поверсі, секція 3, загальною площею 2,6 кв.м., збудованому на земельній ділянці площею 0,1079 га, кадастровий номер: :03:006:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3 абз. 2 Договору 2 основний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення має бути посвідчений нотаріально не пізніше 30 червня 2019 року.

Відповідно до п.3 абз. 2 Договору 2 - ціна продажу нежитлового приміщення - 22000 грн. (двадцять дві тисячі) грн..

Відповідно до п.4 Договору 2 на підтвердження намірів сторін, Позивач передав, а Відповідач прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) грн..

На день звернення до суду з позовною заявою про стягнення авансу, Основний договір між сторонами - не був укладений. Більш того, багатоквартирний житловий будинок, в якому має знаходитися вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач володіє на праві власності наступними земельними ділянками:

кадастровий номер: :03:006:0018;

кадастровий помер: :03:006:0019;

кадастровий номер: :03:006:0020.

Цільове призначення вищевказаних земельних ділянок: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Відносно Відповідача, ОСОБА_2 , на даних час, згідно відомостей офіційного сайту Судова влада України наявні судові процеси, зокрема аналогічні даному позову. Дана інформація свідчить про подальше відшкодування грошових коштів з Відповідача буде відбуватися в порядку черговості у разі прийняття відповідних судових рішень.

Крім того, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/10754/22 (стягнення грошових коштів) від 02.11.2022 року, у якій Відповідачем виступає ОСОБА_2 , вже накладено арешт на земельну ділянку, яка належить Відповідачу на праві власності за кадастровим номером: :03:006:0019 площею 0,1079 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Всупереч умовам Попереднього договору, Продавець не передав у власність покупця (Позивача) з укладенням договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 , збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер: :03:006:0020. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як до 31 серпня 2018 року гак і станом на день подання цієї заяви.

Всупереч умовам Попереднього договору, Продавець не передав у власність покупця (Позивача) з укладенням договору купівлі-продажу нежитлового приміщення під №57 на цокольному поверсі, секція 3, загальною площею 2,6 кв.м., збудованому на земельній ділянці площею 0,1079 га., кадастровий номер: :03:006:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як до 30 червня 2019 року так і станом на день подання цієї заяви.

Крім того, всупереч умовам Попереднього договору Продавцем не повернуто Покупцю одержану від нього суму авансу. При цьому розшукати Продавця для вручення вимоги про повернення авансу не вдається можливим, оскільки останній за місцем реєстрації не проживає, на зв`язок не виходить, працівники офісу продажів відповідного житлового комплексу його контактів не надають.

Звернення до суду з заявою про забезпечення позову обумовлено можливою реалізацією зі сторони Відповідача дій, спрямованих на відчуження земельних ділянок за кадастровим номером: :03:006:0018 та :03:006:0020, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливить у подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до копії Договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вартість купівлі даної ділянки становить - 69 000 (шістдесят дев`ять тисяч) грн., яка відповідає грошовій оцінці вартості цієї земельної ділянки згідно звіту про експертну оцінку вартості, виданого ТОВ «Інститут Незалежної експертної оцінки» (копія першої сторінки Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2017 року перебуває у матеріалах справи).

З огляду на вищевказане, документально підтверджена вартість майна щодо якого Позивач, у тому числі, просить суд здійснити забезпечення позову є співрозмірною з ціною позову.

Мстою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій з боку Відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо його буде ухвалено на користь Позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У разі відчуження земельних ділянок, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде утрудненим з огляду на предмет спору та ціну позову.

За таких обставин, є необхідність забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які перебувають на праві власності у Відповідача.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки: площею 0,1078 га., кадастровий номер :03:006:0018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; площею 0,1002 га., кадастровий номер :03:006:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника позивача слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, позивачка просить накласти арешт на земельні ділянки. При цьому заявницею не зазначено у заяві обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано доказів щодо вартості вказаного майна, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та майбутніх позовних вимог.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Людмили Валеріївни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя Тетяна Дубас