Справа № 615/1587/22
Провадження № 2/615/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Партола О.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Харківської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг Восток», про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

06.12.2022 представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- встановити факт спільного проживання з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , яка за життя 15.06.1994 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась, батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-які заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили.

Наполягає, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлою за однією адресою в подарованому нею будинку, вели спільне господарство, але на час смерті були зареєстровані за різними адресами, тому звернувшись до нотаріальної контори задля оформлення спадкових прав, в тому числі на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Восток», що за життя належала ОСОБА_3 , дізналася про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через не підтвердження факту прийняття спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України та відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай). Окрім того, наявні розбіжності в написанні імені померлої в заповіті Парасковія та в свідоцтві про смерть - ОСОБА_5 .

На думку представника, ОСОБА_3 за життя набула право на отримання у пайовому фонді земель агрофірми «Восток» земельної частки (паю), оскільки включена до списку громадян-пенсіонерів, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 06-00-000661 під № 193, згідно із уточненим переліком - № 240, але сертифікат на її ім`я не реєструвався та не видавався, що унеможливлює оформлення позивачкою спадкових прав на це майно та в свою чергу порушує її право на спадкування.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 07.12.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Представник позивачки надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи ТОВ «Агрохолдинг Восток» правом надання пояснень у встановлений судом строк не скористався.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками позивачки є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (на російській мові), що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Новомерчанською с/радою Валківського району Харківської області від 17.10.1957, актовий запис №38.

Згідно із даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Райвідділом ЗАГС Харківської області 07.07.1993, актовий запис №11, батьки перебували в зареєстрованому шлюбі, дошлюбне прізвище матері позивачки - ОСОБА_7 (на російській мові).

24.11.1973 позивачка уклала шлюб, в зв`язку з чим їй присвоєно прізвище ОСОБА_8 , про що свідчать дані свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Новомерчанською с/радою Валківського району Харківської області 24.11.1973, актовий запис №3.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (інформація Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №874/01-16 від 22.11.2022).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16.02.2013 Новомерчицькою сільскою радою Валківського району Харківської області, актовий запис №03.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70696916 від 22.11.2022, відомості про заповіт спадкодавця ОСОБА_3 відсутні.

Разом з тим, є відомості про заповіт ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, посвідчений 15.06.1994 секретарем виконавчого комітету Новомерчицької сільської Ради народних депутатів Валківського району Харківської області за реєстровим № 39, яким все своє майно заповіла позивачці.

Слід відзначити, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла отримала ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто після складення заповіту.

В посвідці про народження №1697172 прізвище ім`я по батькові матері позивачки зазначено на російській мові як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За даними експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз НАНУ № 056/1252-n від 14.11.2022 записи особового імені Парасковія та ОСОБА_5 та записи на російській мові ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 є ідентичними.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70696866 від 22.11.2022, відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалась.

Із довідки №03.11-50/99, виданої Валківською міською радою Харківської області від 13.10.2021, позивачка на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 сумісно проживала разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження сумісного місця проживання №02 від 13.10.2021, складеного старостою в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що ОСОБА_1 сумісно проживала разом із матір`ю ОСОБА_3 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою, доглядала за нею, мали спільний побут та вели спільне господарство.

До того ж, за життя 08.07.2008 ОСОБА_3 подарувала позивачці житловий будинок з надвірними будівлями, в якому проживали, та дві земельні ділянки, що знаходяться за цією адресою, що підтверджується даними договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. та зареєстрованих в реєстрі відповідно за №2256, 2259, а також витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19589573 від 18.07.2008 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №16217757 та №16256777 від 16.01.2014.

Але за даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 позивачка зареєструвала місце проживання за вказаною адресою лише 25.07.2013, тобто після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зі змісту письмової інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 874/01-16 від 22.11.2022, крім позивачки, інших спадкоємців на майно ОСОБА_3 немає, будь-які заяви про прийняття чи про відмову від спадщини після її смерті не надходили. Свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця станом на 22.11.2022 не видавались. Оформити спадкові права в нотаріальній конторі не можливо, так як не встановлено факт прийняття позивачем спадщини, через розбіжності у відомостях про особу заповідача та особу спадкодавця, а також відсутність сертифікату про право на земельну частку (пай), що може бути вирішене лише в судовому порядку.

20.03.1996 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103 зареєстрований державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, відповідно до якого агрофірмі «Восток» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі.

Додатком до державного акту є Список громадян пенсіонерів агрофірми «Восток» станом на 01.01.1996, де під №193 значиться мати позивачки ОСОБА_3 .

Згідно з уточненим переліком громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, ОСОБА_3 значиться під №240.

За повідомленнями начальника відділу м. Валки Архівного управління Богодухівської РДА Харківської області №01-36/85 від 14.11.2022, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Валківською РДА Харківської області власникам земельних часток (паїв) реформованого КСП «Восток» (агрофірма «Восток») Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, запису про реєстрацію сертифікату та даних про його отримання на ім`я ОСОБА_3 не виявлено.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із наданих позивачкою доказів, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті матері, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно проживала із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар з земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.01.2023.

Суддя А.П. Токмакова