Постанова

Іменем України

31 січня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/350/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В. А., Шкоріної О. І.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 26 червня 2017 року

у цивільній справі №760/342/17 Солом`янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція", Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство "Сенс Банк",

про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності та виселення

У С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" (далі - ПП "СП "Юстиція"), Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві), ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності та виселення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09.02.2011 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С. П. від 28.04.2010 було проведено прилюдні торги з реалізації належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Стверджував, що процедуру проведення прилюдних торгів було порушено, оскільки його не було повідомлено про їх проведення, чим порушено його права щодо встановлення справедливої стартової ціни. Крім того, торги проведено на підставі виконавчого напису, який у судовому порядку визнано таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_2 просив:

визнати недійсними прилюдні торги, проведені 09.02.2011, на яких було реалізовано квартиру АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26.03.2011, видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом КМНО Халявкою Н. М.;

скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та виселити усіх мешканців із квартири.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги, проведені 09.02.2011, на яких було реалізовано квартиру АДРЕСА_1 , та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26.03.2011, видане ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що рішенням суду порушено його права та інтереси, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Оскаржуване рішення стосується права скаржника на володіння квартирою АДРЕСА_1 , власником якої він став на підставі Договору дарування від 23.04.2018, а отже рішення суду першої інстанції впливає на права та інтереси скаржника, якого безпідставно не було залучено до участі у справі.

Також зазначав, що позовні вимоги пред`явлені до ліквідованої юридичної особи - ПП "СП "Юстиція", оскільки останнє згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ліквідоване - припинене до ухвалення оскаржуваного рішення, а саме 04.07.2014.

На думку скаржника, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Також на думку скаржника, посилання суду першої інстанції на визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в 2014 році саме по собі теж не може бути підставою визнання недійсними прилюдних торгів, проведених у 2011 році.

Крім цього, як на підставу скасування рішення суду ОСОБА_1 посилався на те, що позивачем пропущений тримісячний строк позовної давності для оскарження прилюдних торгів, встановлений ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для відмови в задоволенні позову незалежно від наявності порушень при проведенні торгів.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2017 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження в частині позовних вимог до ПП "СП "Юстиція", а в іншій частині позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дана справа неодноразово розглядалася судами апеляційної інстанції.

Останню постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, якою скасовано заочне рішення та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, постановою Верховного Суду від 23.11.2022 скасовано, а також скасовано ухвалу апеляційного суду від 13.11.2022, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , і передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника третьої особи та долучено до матеріалів справи докази, які підтверджують зміну назви ПАТ "Укрсоцбанк" на АТ "Сенс Банк".

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві - Цапенко С. М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник третьої особи АТ "Сенс Банк" - Подольська О. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідач - ПП "СП "Юстиція", належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно од ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вимоги, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з наступних підстав.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункт 3 пункту 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини 1 статті 17 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, наведеною нормою передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов. Тобто, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому ст. 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкований іншими правовідносинами.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №911/2635/17).

У разі встановлення судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , але участі у справі не приймав, у зв`язку з чим вважав, що оскаржуваним рішенням суду вирішене питання про його права та інтереси.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними такі доводи скаржника, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (тут і далі - назву змінено на АТ "Сенс Банк) та ОСОБА_4 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, за умовами якого передбачено надання кредиту окремими частинами, в межах максимального ліміту в розмірі 180000,00 доларів США.

25 лютого 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк та ОСОБА_5 (згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 23.02.2010 ОСОБА_4 змінив ім`я на ОСОБА_2 ) було укладено іпотечний договір №04/І-88, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П., зареєстрований в реєстрі за №1600, за умовами якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем 25.02.2008, а також зобов`язання за цим договором нерухоме майно, включаючи всі його чинні та майбутні поліпшення, переобладнання та реконструкції, а саме двокімнатну квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 .

28 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського округу Ковальчуком С. П. на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2008.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20.08.2010 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису.

09 лютого 2011 року відбулися прилюдні торги з реалізації належної на праві власності ОСОБА_2 спірної квартири, переможцем яких стала ОСОБА_3

26 березня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н. М. видано свідоцтво про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3

27 квітня 2011 року Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інтвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 .

В подальшому ОСОБА_3 відчужила спірну квартиру.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 в підтвердження своїх доводів про те, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, посилався на те, що він на підставі договору дарування є власником квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом спору. На підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири останній до апеляційної скарги долучив копію Договору дарування від 23.04.2018.

З даного Договору дарування квартири вбачається, що останній укладено 23 квітня 2018 року між ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний).

Пунктом 1 даного Договору визначено, що дарувальник, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз, передає безоплатно належну йому на праві власності, а обдаровуваний приймає у власність квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Договір дарування квартири від 23.04.2018 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю. Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1123.

Отже, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, ОСОБА_1 набув 23 квітня 2018 року.

Водночас, як вже вказувалося вище, оскаржуване рішення у даній справі ухвалено судом 26 червня 2017 року.

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що на час розгляду судом першої інстанції даної справи та на день ухвалення 26.06.2017 оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не був власником квартири АДРЕСА_1 , оскільки набув квартиру у власність 23.04.2018, тобто майже через рік після ухвалення судом рішення.

Таким чином, з наведеного слідує, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що оскаржуване рішення стосується його прав та законних інтересів.

Як вказувалося вище, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження, у зв`язку відсутністю порушеного права чи інтересу скаржника оскаржуваною ухвалою, то й відсутні підстави для аналізу доводів апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 362, 374, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 31 січня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді В. А. Кравець

О. І. Шкоріна