ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №522/19743/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/3025/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Трофименка О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Косіциної В.В.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та відзиву на позов
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України (далі КЕВ м.Одеси) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що він є військовослужбовцем з 19 січня 1991 року та брав участь в бойових діях. Під час проходження служби перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов.

10 вересня 2020 року він звернувся з рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 та голови об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_1 (далі ОЖК в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив зарахувати його на облік для поліпшення житлових умов у м.Одесі з сім`єю у складі 5 осіб, а також включити в списки на першочергове, позачергове отримання жилого приміщення як учасника бойових дій та ветерана війни-особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до витягу із протоколу засідання ОЖК в/ч НОМЕР_1 №3 від 30 квітня 2020 року майора ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи: він, дружина- ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 ,1993 р.н., син - ОСОБА_4 , 1998 р.н. зараховано на облік як осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 30 квітня 2020 року.

В подальшому, із листа КЕВ м.Одеси №3553 від 27 вересня 2021 року йому стало відомо про те, що вказане рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 не було погоджено КЕВ м.Одеси та внаслідок цього ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи не було включено до обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проходження служби.

Вказував, що рішення КЕВ м.Одеси в частині відмови у погодженні рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 про взяття його на облік військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, є протиправним, так як житлова площа позивача є меншою ніж встановлено чинним законодавством, яку він має. Зазначав, що розмір житлової площі його квартири становить 14,6 кв.м., в той час як передбачено 13,65 кв.м. на одну особу, та при цьому його сім`я складається з чотирьох осіб.

Посилаючись на викладене, просив визнати протиправним відмову КЕВ м.Одеси у погодженні рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року.

Зобов`язати КЕВ м.Одеси, погодити рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року(а.с.1-7).

У відзиві на позов начальник КЕВ м.Одеси ОСОБА_5 просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що календарна вислуга майора ОСОБА_1 на військовій службі склала менше 20 років, позивач вже забезпечений однокімнатною квартирою, де був зареєстрований з 2019 по 2020 роки, а потім знятий, чим штучно створив погіршення житлових умов, тому зарахування ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовим житлом суперечить вимогам законодавства (а.с.188-190).

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову КЕВ м.Одеси у погодженні рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року.

Зобов`язано КЕВ м.Одеси, погодити рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування майора ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року (а.с.227-230).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник КЕВ м.Одеси Міністерства оборони України просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Неправильність рішення суду обгрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, зокрема, зводяться до того, що зарахування ОСОБА_1 на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) суперечить вимогам чинного законодавства (а.с.236-238).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Жуган Л.В. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Учасники судового процесу про дату, час і місце розгляду справи 24 січня 2023 року повідомлені належним чином, заяв про її відкладення з поважних причин не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Відповідно до положень ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень ч.5 ст.268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Встановлено, що ОСОБА_1 , 1973 року народження, проходить військову службу у Збройних Силах України (далі ЗСУ) з 19 листопада 1991 року по 11 серпня 2003 року та був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 11 серпня 2014 року по 12 вересня 2018 року (а.с.115-116).

ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ на посадах осіб офіцерського складу за контрактом з 28 лютого 2020 року (а.с.15-18).

Також, ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи та право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 19 жовтня 2020 року (а.с.8).

14 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч пп НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), голови житлової комісії в/ч пп НОМЕР_3 з рапортом про зарахування його на облік для поліпшення житлових умов(а.с.63-64).

На засіданні (об`єднаної) житлової комісії в/ч НОМЕР_4 №12 від 13 листопада 2018 року вирішено відповідно п.18,21 розділу VI «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року №380 зняти з загального та першочергового квартирного обліку майора ОСОБА_1 із складом сім`ї 4 (чотири) особи у в/ч НОМЕР_4 Кіровоградського гарнізону з 12 вересня 2018 року (а.с.110-112).

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) №919/1 від 23 листопада 2018 року знято з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання: з 12 вересня 2018 року з загального та першочергового квартирного обліку майора ОСОБА_1 із складом сім`ї 4 (чотири) особи (а.с.108).

18 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортом, в якому просив зареєструвати та поставити на квартирний облік його з сім`єю, у складі 4 осіб в зв`язку зі звільненням у запас та з клопотанням щодо постановки на квартирний облік до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.117).

12 квітня 2019 року, згідно витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2 щодо постановки на квартирний облік майора запасу ОСОБА_1 вирішено, що об`єднана житлова комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 не може поставити на квартирний облік майора запасу ОСОБА_1 згідно пункту 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.119-120).

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира в/ч НОМЕР_1 та голови ОЖК в/ч НОМЕР_1 в якому просив зарахувати його на облік для поліпшення житлових умов у м. Одеса з сім`єю у складі 5 (п`ять) осіб, а також включити в списки на першочергове, позачергове отримання жилого приміщення як учасник бойових дій та ветерани війни-особи з інвалідністю внаслідок війни(а.с.123).

Відповідно до витягу із протоколу засідання ОЖК в/ч НОМЕР_1 №3 від 30 квітня 2020 на виконання вимог ст.ст.37-39 ЖК України, розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, та на підставі рапорту і наданих документів зараховано майора ОСОБА_1 , заступника командира з тилу - начальника тилу в/ч НОМЕР_5 , зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: він, дружина- ОСОБА_2 ,1971 р.н., донька- ОСОБА_3 , 1993 р.н., син- ОСОБА_4 , 1998 р.н. на облік осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 30 квітня 2020 року (а.с.160).

Листом КЕВ м.Одеси №3553 від 27 вересня 2021 року вищевказане рішення ОЖК в подальшому до теперішнього часу не погоджено КЕВ м.Одеси. Внаслідок цього ОСОБА_1 із складом сім`ї чотири особи не включено до обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проходження служби (а.с.14).

Своїм рішенням, зазначеним у листі від 27 вересня 2021 року, КЕВ м. Одеси вдруге повернув для повторного розгляду ОЖК в/ч НОМЕР_1 облікову квартирну справу майора ОСОБА_1 .

Також встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_5 МО України про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_5 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з вересня 2020 року грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року №450, у розмірі, визначеному для обласних центрів - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та з урахуванням наявності чотирьох членів сім`ї, із збільшенням в 1,5 рази.

Стягнуто з в/ч НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500грн., в решті вимог відмовлено(а.с.19-23).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишено без змін (а.с.24-28).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п.1ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (п.1 ч1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати протиправним відмову КЕВ м.Одеси у погодженні рішення ОЖК в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання, у складі сім`ї чотири особи з 30 квітня 2020 року та зобов`язати КЕВ м.Одеси погодити рішення Об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30 квітня 2020 року про зарахування його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житловим приміщенням для постійного проживання.

Судом першої інстанції вирішено справу за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абз. 2 ч.2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз.1 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абз. 3 п. 1 цієї статті).

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380).

Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апарату Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини) (пункт 1 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями).

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями у силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Соціальна гарантія, якої, як вважав позивач, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.

Тому цей спір військовослужбовця щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21 дійшла висновку, що позивач, мотивуючи позов приписами Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Інструкції, затвердженої наказом №737, оскаржив діяння відповідача, житлова комісія якого не зарахувала позивача на квартирний облік як військовослужбовця. Соціальна гарантія, якої, як він вважав, його протиправно позбавили, передбачена для осіб, котрі проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби. Тому спір військовослужбовця з військовою частиною щодо реалізації цього права необхідно розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори, з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців). Правовідносини стосуються реалізації військовослужбовцями соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями, а ці гарантії позивачі отримали у зв`язку з проходженням військової служби. Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір позивача з відповідачем є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення вищевказаних положень закону не звернув уваги на те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 14 липня 2022 року у справі № 359/10656/18, від 14 вересня 2022 року у справі № 331/3641/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 336/4583/21, від 21 вересня 2022 року у справі №456/694/20,

від 14 грудня 2022 року у справі 389/3690/21, від 21 грудня 2022 року у справі № №389/3653/21, від 21 грудня 2022 року справа № 522/970/19.

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір щодо реалізації ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, права на соціальну гарантію, яке, на його думку, порушено відповідачем, має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин суд першої інстанції помилково розглянув справу за позовом ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду незалежно від доводів апеляційної скарги.

Тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративних судів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У ч.1 і 2 ст.377 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст.255 і 257 цього Кодексу.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню частково , а судове рішення - скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255, ч.1 ст.377 ЦПК України.

На виконання вимог ч.1ст.256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови апеляційного суду звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення його справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст.255,256,367,374,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника квартирно- експлуатаційного відділу м.Одеси Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 січня 2022 року скасувати.

Закрити провадження за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

З моменту прийняття постанови судом апеляційної інстанції рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20 січня 2022 року втрачає законну силу.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови апеляційного суду звернутись із заявою до Одеського апеляційного суду про направлення його справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді: