Справа № 306/1856/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів: Мацунича М.В., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, Мукачівської районної державної адміністрації в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології Мукачівської районної державної адміністрації, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2021 року у складі судді Ганчак Л.Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що 14.02.2019 року позивач ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку розміром 0,0083га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на підставі договору купівлі-продажу, якій присвоєно кадастровий номер :01:004:0091. На вказаній земельній ділянці знаходиться магазин, який позивач придбала в той же день на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2019 року, даним об`єктам було присвоєно адресу АДРЕСА_2 та проведено реєстрацію за цією адресою. На даний час позивач провела реконструкцію магазину на власній земельній ділянці без втручання в несучі конструкції та виходу за межі будівлі, добудувала піддахове приміщення, внаслідок чого площа магазину змінилася. Для проведення цих робіт позивач уклала договір із проектною організацією та отримала проект, але відділ архітектури Свалявської РДА не погоджує вказані документи посилаючись на відсутність генерального плану забудови м. Свалява.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (магазин) площею 88,2 м.кв., що розташований в АДРЕСА_2 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2021 року заявлений позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення (магазин), площею 88,2 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

На дане рішення Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, Мукачівської районної державної адміністрації в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології Мукачівської районної державної адміністрації, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказано, що судом не враховано вимоги ст.ст. 331, 182 ЦК України, якими врегульовано набуття права власності на нерухоме майно; судом залишено поза увагою, що питання оформлення права власності на самочинне будівництво не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати наявність спору про право; суд не врахував, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом, яке розпочато без належного дозволу, без затвердженого проекту, без отримання сертифікату (декларації) про введення його в експлуатацію, що є істотним порушенням будівельних норм і правил. Зазначено, що порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання в судовому порядку права власності порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно. Оскільки органи уповноважені державою на здійснення відповідних функцій в спірних правовідносинах не забезпечили належний захист інтересів держави шляхом оскарження незаконного судового рішення, прокурор вступає у вказану справу в інтересах Державної інспекції архітектури та містобудування України та Мукачівської районної державної адміністрації в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології Мукачівської районної державної адміністрації,так як дані органи здійснюють повноваження у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні прокурор Роман М.С. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник Свалявської міської ради та Мукачівської районної державної адміністрації в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології надіслали суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

З приводу з неявки позивача справи слід зазначити наступне.

Згідно з ч.3 п.п.10,11 ст.ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито у листопаді 2021 року, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку позивача, яка в судове засідання жодного разу не з`явилася, апеляційний суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка позивача спрямована на затягування і перешкоджання розгляду справи, суперечить завданню цивільного судочинства і є зловживанням процесуальними правами, а тому вважає на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України за можливий розгляд даної справи у відсутності позивача .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявленого позову.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки судом допущено неповне зясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно із договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2019року, посвідчених приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., за реєстром №309 та реєстром №311 набула у власність нерухоме майна, а саме: 332/10000 частки нежитлового приміщення: вбудоване нежитлове приміщення позиція 9; 10 під літ. «Б», загальною площею 44,0 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0083га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , виділеної для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :01:004:0091.

06.03.2019року позивачем ОСОБА_1 (замовник) укладено із ФОП ОСОБА_2 (виконавець) договір на виконання проектних та проектно-вишукувальних робіт, згідно з яким виконавець прийняла на себе зобов`язання виконати робочий проект по реконструкції нежитлових приміщень під магазин в АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого 11.06.2020року ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача, вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 збудовано двоповерхове нежитлове приміщення з двома торговими залами та допоміжними приміщеннями загальною площею 88,2 кв.м.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_3 від 11.06.2020 №125 інвентаризаційна вартість нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 становить 69 179 грн.

З листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, інфраструктури, енергетики та цивільного захисту населення Свалявської районної державної адміністрації від 30.06.2020 №198/01-17, вбачається, що позивач ОСОБА_1 25.06.2020 року звернулася до даного відділу із заявою про надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з надбудовою існуючого нежитлового приміщення під магазин в АДРЕСА_2 і ним у їх видачі відмовлено,оскільки м. Свалява віднесено до Списку історичних населених місць України, але на даний час історико-архітектурний опорний план міста не розроблений, межі історичних ареалів не визначені.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 4 ЦПК України).

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (пункт 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва»). Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

Крім того, Верховний Суд зауважує, що на підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038- VI , а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону).

Матеріалами справи доведено, що нежитлове приміщення (магазин), площею 88,2 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке просить визнати за нею позивач, збудовано без одержання містобудівних умов та обмежень, технічних умов, без розроблення і затвердження проектної документації на будівництво та отримання дозволу на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом.

Із заявою про надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з надбудовою існуючого нежитлового приміщення під магазин позивач звернулася до відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, інфраструктури, енергетики та цивільного захисту населення Свалявської районної державної адміністрації 25.06.2020 року, тобто після здійснення будівництва, оскільки згідно із технічним паспортом, який виготовлений 11.06.2020 року, такий об`єкт будівництва уже був побудований.

З матеріалів справи не вбачається та не підтверджено, що вказаний об`єкт збудовано з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, а також, що він є безпечним для експлуатації.

В матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували, що позивач зверталася до компетентних державних органів про прийняття самочинно побудованої будівлі до експлуатації і вказане питання було предметом розгляду даних органів, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції не врахував вищевказані обставини справи та вимоги закону, не встановив і в рішення не зазначив обставини (факти), які є предметом доказування у даній справі.

Суд першої інстанції також залишив поза увагою, що у спірних правовідносинах належним відповідачем має бути і Державна інспекція архітектури та містобудування України, яка на момент розгляду справи і ухвалення рішення судом першої інстанції здійснювала повноваження у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, оскільки рішення про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва стосується прав, інтересів та (або) обов`язків даного органу.

За наведених обставин суд першої інстанції безпідставно і незаконно визнав за позивачем право власності на нежитлове приміщення (магазин), перебравши на себе всі функції органів, що уповноважені на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, нагляду та оформлення права власності на нерухоме майно.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч.1ст. 2 Закону).

Згідно з положеннями ч.3ст.23 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Подаючи апеляційну скаргу на оскаржуване рішення, прокурор значив, що порушення інтересів держави полягає у тому, що визнання в судовому порядку за відсутності законних підстав права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно, оскільки прийняття рішення щодо введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію відноситься до компетенції вищевказаного уповноваженого органу.

Державна інспекція архітектури та містобудування України, як орган, що уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, Мукачівська районна державна адміністрація в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології, який згідно із Положенням, затвердженим розпорядженням голови державної адміністрації 01.02.2021 №31, забезпечує реалізацію державної політики у сфері містобудування та архітектури на території Мукачівського району, не залучалися до участі у справі, та не забезпечили належний захист інтересів держави, в тому числі і щодо оскарження судового рішення.

Таким чином у даній справі прокурором доведено законні підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 1261,20 грн. судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекція архітектури та містобудування України, Мукачівської районної державної адміністрації в особі відділу інфраструктури, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, екології Мукачівської районної державної адміністрації, задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2021 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення.

У позові ОСОБА_1 до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 1261,20 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий :

Судді: