Провадження №2-о/523/15/23
У Х В А Л А

"03" лютого 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

присяжних: Ярошик В.В., Шурдова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Щербан О.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою з 01 квітня 2014 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.11.2022 року матеріали справи були передані за підсудністю на розгляд Суворовському районному суду м. Одеси.

23 грудня 2022 року справу було розподілено в автоматизованому порядку на суддю Середу І.В. відповідно до вимог ст.ст.14, 33 ЦПК України.

26 грудня 2022 року з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника та особи, місце перебування якої невідомо, направлені запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Ухвалою судді від 19 січня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явився, представник заявника адвокат Лашкевич Д.В. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності самого заявника.

Представник заінтересованої особи надала письмові заперечення на заяву.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне передати справу за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК України)

За положеннями ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 22 листопада 2021 року зареєстрований по АДРЕСА_1 . Особа, місце перебування якої невідомо, - ОСОБА_2 , з 31 липня 2013 року зареєстрована за тією ж адресою, що підтверджується довідками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Вулиця Літературна, 1А міста Одеси не відноситься до територіальної підсудності Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Оскільки особливостей у частині порушення правил підсудності розділом ІV ЦПК України для даної категорії справ не встановлена, тому підлягають застосування загальні норми позовного провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування їхніх функцій, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст. ст. 26-32 ЦПК України. Встановивши загальні правила підсудності, законодавець, разом з тим, передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль судоустрійної засади, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Отже, компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що розгляд справи судом з порушенням правил підсудності, свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст. 32 ЦПК України).

Таким чином, суддя дійшла висновку, що справа не підсудна Суворовському районному суду м. Одеси, у зв`язку з чим підлягає передачі для розгляду Приморському районному суду м. Одеси.

Керуючись ст. ст. 31, 187, 260, 261, 293, 294, 305, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській області, про визнання особи безвісно відсутньою, передати на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Ухвала складена та підписана 03 лютого 2023 року.

Суддя

Присяжні