ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1044/23 Справа № 242/3178/21 Суддя у 1-й інстанції - Хацько Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 242/3178/21 за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання права власності в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

29 жовтня 2020 року нотаріусом було видано свідоцтво про спадщину за законом, за яким зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 49 163,98 гривень. Відповідачем не було зараховано до права на спадщину у зазначену суму період, який перевищує три роки та фактично проігноровано період з 01 лютого 2015 року по жовтень 2017 року.

З зв`язку із вказаним, просила суд визнати за нею право власності на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою в зв`язку зі смертю, а саме, недоотриману суму пенсії у загальному розмірі 43 212, 37 гривень, та зобов`язати Селидівське ОУ ПФУ Донецької області сформувати та направити до П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновій Н.Л. для включення до складу спадщини ОСОБА_1 довідку із врахуванням усієї недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по жовтень 2017 рік без обмежень будь-яким строком та з урахуванням індексації, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадок за законом у вигляді недоотриманої пенсії матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2015 року по жовтень 2017 року в загальному розмірі 43 212, 37 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на пенсійному обліку в Селидівському об`єднаному управлінні ПФУ Донецької області як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. За списками верифікації їй було призупинено виплату пенсії з 01 лютого 2015 року. За поновленням виплати пенсії з 01 лютого 2015 року ОСОБА_2 особисто не зверталася, пенсія територіальним управлінням не нараховувалася.

На запит державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л. територіальним управлінням було надано відповідь від 19 жовтня 2020 року про залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 07 жовтня 2017 року по 27 січня 2020 року в сумі 49163, 98 гривень, яка обрахована за три роки, з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем зазначеного майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 49 163,98 гривень, за період з 07 жовтня 2017 року по 27 січня 2020 року. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом НМВ 934160 видане на суму 49 163, 98 гривень з розрахунку пенсії за період з 07 жовтня 2017 року по 27 січня 2020 року у встановленому законом порядку недійсним не визнано і є дійсним, позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені поза межами суми спадщини за законом, на яке видано свідоцтво про спадщину. У зв`язку з наведеним, на думку скаржника, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального права, містить необґрунтовані, не підтверджені належними доказами висновки щодо обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції, врахувавши, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2015 року по 07 жовтня 2017 року в сумі 43 212, 37 гривень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 04 серпня 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 27 серпня 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 517.

Відповідно заповіту, посвідченого 31 липня 2009 року державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Мірошниковою Н. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6240, ОСОБА_2 заповідає належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до П`ятої донецької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08 грудня 2020 року у справі № 242/4365/20 було визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом шести місяців з часу набрання законної сили даним рішенням.

27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до П`ятої донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 лютого 2021 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 1-103, ОСОБА_1 отримала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 49 163, 98 гривень, які належали померлій на підставі довідки, виданої 19 жовтня 2020 року за № 0572-04-8/6842 Селидівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Згідно довідки № 1128 від 07 квітня 2021 року Селидівського ОУПФУ Донецької області про нараховану, але не виплачену пенсію ОСОБА_2 за період з лютого 2015 року по січень 2020 року, ОСОБА_2 було призначено пенсію за цей період у розмірі 92 376,35 гривень, нараховано 92 376,35 гривень, виплачено 0 гривень та належить до виплати 92 376,35 гривень.

Відповідно листа Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 07 квітня 2021 року № 251-244/К-02/8-0572/21 на запит нотаріуса було надано відповідь, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 07 жовтня 2017 року по 27 січня 2020 року склав 49 163, 98 гривень, заяву було надано 02 лютого 2021 року, тому сума недоотриманої пенсії буде перерахована за період з 01 лютого 2018 по 27 січня 2020 року.

Згідно з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_3 вбачається зарахування коштів 23 квітня 2021 року у розмірі 43 610,75 гривень.

Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем ОСОБА_5 свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавцю.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених обставин, суд першої інстанції, встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, дійшов вірного висновку про визнання права власності в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії матері позивачки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2015 року по жовтень 2017 року.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, повно та всебічно дослідив наявні у справі письмові докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста