П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року (суддя Бедьо В.І.) у справі №308/11791/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в :

06.09.2022 ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гулий А.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років.

Позов мотивовано тим, що із 22.10.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2022 у справі № 495/3916/22.

Від цього шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Вказувала, що відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні дочки не бере та коштів добровільно не надає.

Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, котра не досягла трирічного віку, крім соціальних виплат доходів не має. Вказувала, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини - до досягнення дитиною трьох років.

При цьому відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи наведене, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.10.2022 позов задоволено. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.09.2022. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, ОСОБА_4 в розмірі 1/6 заробітку платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 06.09.2022 до дня досягнення донькою трьохрічного віку.

На це рішення у частині стягнення аліментів на утримання дружини подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення у цій частині скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог стягнення аліментів на утримання дружини відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом не враховано матеріального становища відповідача та його фінансову платоспроможність; не досліджено наявність кредитних зобов`язань у ОСОБА_1 ; не взято до уваги, що відповідач добросовісно виконує обов`язки батька, добровільно надсилає грошові кошти на утримання дитини та дружини.

Рішення місцевого суду в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в апеляційному порядку не оскаржується, а тому не є в цій частині предметом апеляційного перегляду.

20.12.2022 до апеляційного суду надійшла заява про укладення мирової угоди, що містить підписи обох сторін, в якій було зазначено, що сторони примирилися, почали спільно проживати, виховувати дочку, а стягнення аліментів є неактуальним.

Оскільки такий письмовий документ не містив умов врегулювання даного спору на підставі взаємних поступок, не містив визначеного порядку щодо обов`язків сторін, а наявні пункти мирової угоди є невиконуваними, з метою перевірки наявності домовленостей між сторонами, роз`яснення їм наслідків процесуальних дій, справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач в судове засдання не з`явився. Подав до апеляційного суду заяву, в якій просив розглядати скаргу без його присутності. Зазначав, що визнає визначені в мировій угоді умови та не заперечує проти їх задоволення.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу просив скаргу залишити без задоволення. Зазначав, що позивач не укладала мирових угод з відповідачем та спільних заяв про їх затвердження не подавала.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 ствердила, що жодної мирової угоди з відповідачем ОСОБА_1 не укладала, подану до апеляційного суду заяву про укладення мирової угоди не підписувала. З відповідачем разом не проживають, він у вересні 2022 року уклав шлюб з іншою жінкою. Відповідач добровільно надсилає їй кошти та переживає, щоб вона не пред`являла виконавчий лист до примусового виконання.

Оскільки позивач факт підписання заяви про укладення мирової угоди заперечила, колегія суддів питання про затвердження мирової угоди не вирішувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині вирішення вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22.10.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №826 (а.с. 16).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2022 у справі № 495/3916/22 шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 15).

Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю.

Згідно з відомостями про особу, наданими з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі даних отриманих від Ужгородської територіальної громади ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою місця проживання у АДРЕСА_1 , на підставі заяви законного представника матері ОСОБА_2 (а.с. 18). Позивач в судовому засіданні апеляційного суду вказала, що на даний час проживає з дитиною у Кіровоградській області у своїх батьків.

Сторони визнають ту обставину, що після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо, його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 09.09.2022 № 2437/13-06 (а.с. 23, 37). В той же час, у заяві про укладення мирової угоди та у заяві, поданій до апеляційного суду 11.01.2023, місцем свого проживання відповідач зазначає АДРЕСА_3 . Є військовослужбовцем.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

При визначенні розміру аліментів утримання дружини суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою донькою та не має можливості працювати, та не встановив обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати дружині утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 визнавав, що має можливість сплачувати аліменти, визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, однак заперечував проти задоволення вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини.

ОСОБА_1 не наводив доводів та не подавав доказів щодо незадовільного стану його здоров`я.

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, та позивач не заперечує ту обставину, що відповідач надсилав кошти дружині у розмірі 5000 грн (11.09.2022), 17524 грн (01.07.2022), 5000 грн (10.06.2022), 15150 грн, на підтвердження чого ним було додано копії квитанцій (а.с. 45-49). Приєднану квитанцію від 20.07.2022 на суму 17424 грн (а.с.48) колегія суддів до уваги не бере, оскільки отримувачем за нею вказаний ОСОБА_5 .

Також у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 визнав, що він працює, є військовослужбовцем (а.с. 33). На даний час служить в м. Ізмаїл.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 працевлаштований (є військовослужбовцем, на даний час проживає у м. Ізмаїл Одеської області) та має відповідний рівень грошового забезпечення під час воєнного стану, колегія судів вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, врахував матеріальний стан відповідача, який працює та отримує заробітну плату військовослужбовця.

Сам по собі факт укладення договору про споживчий кредит від 23.12.2019 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 щодо отримання кредиту на придбання транспортного засобу не є обставиною, яка спростовує, те що ОСОБА_1 має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому, відповідач не підтвердив наявність та розмір кредитних зобов`язань перед банком на час розгляду справи, існування простроченої заборгованості.

На обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу дружині.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2023 року.

Головуюча: Судді: