Справа №:755/238/23
Провадження №: 4-с/755/10/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Яровенко Н.О.

при секретарі - Локотковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, попередній кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг" на бездіяльність державного виконавця, суд -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Мельника О.С., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просить: -зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №43501149 у зв`язку із визнанням виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

-зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та заборону відчуження, що накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 31855106 постановою державного реєстратора;

-зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити запис про обтяження № 4552666 з Державного реєстру речових на нерухоме майно.

На обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що на виконанні у Святошинському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало виконавче провадження №31855106 з примусового виконання виконавчого листа № 2-198, виданого 25 листопада 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості у розмірі 637 930, 00 грн. 17 січня 2014 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої державним реєстратором накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 4552666; дата, час державної реєстрації: 04.02.2014 12:10:44).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року виконавчий лист № 2-198/2011, виданий Дніпровським районним міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БМ заборгованості у розмірі 637 930, 00 грн визнано таким, що не підлягає виконанню.

13 липня 2022 року представник скаржника надіслав заяву про скасування арешту та вилучення обтяження з майна ОСОБА_1 , однак Святошинський ВДВС відмовив у знятті арешту, у зв`язку з тим, що виконавчий документ було направлено за належністю до Дніпровського ВДВС.

01 вересня 2021 року представник скаржника надіслав до Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) заяву з проханням зняти арешт, однак отримано відповідь про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Святошинському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з розгляду даної скарги.

Учасники справи в судове засідання не зєявилися.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оскільки неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду поданої скарги, суд вирішив розглядати скаргу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подана до суду з дотриманням встановлених статтею 449 ЦПК України строків.

Судом встановленні такі обставини.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2015 року, позов ПАТ «ВМ Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 листопада 2008 року № 592/041108 в розмірі 637 930,00 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» судовий збір в розмірі 850,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 60,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» судовий збір в розмірі 850,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 60,00 грн.

Представник ПАТ «БМ Банк» отримав виконавчий лист 25 листопада 2011 року, що підтверджується розпискою в довідковому листі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року залишено без задоволення заяву про перегляд заочного рішення від 11 липня 2011 року.

23 грудня 2011 року постановою державного виконавця органу виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження ВП №30472313 за виконавчим листом № 2-198/2011 про стягнення заборгованості в сумі 637 930,00 грн, боржник - ОСОБА_2 , стягував - ПАТ «БМ Банк».

Як убачається з листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15.11.2021 року за вих. №100222, у Святошинському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало виконавче провадження №31855106 з примусового виконання виконавчого листа №2-198, виданого 25 листопада 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості у розмірі 637 930,00 грн.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта: 17.01.2014 року в межах виконавчого провадження №31855106 Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На підставі вказаної постанови державним реєстратором Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабійчуком С.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.02.2014 року о 12:10:44 внесено інформацію про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 4552666 (спеціальний розділ), вид обтяження: арешт нерухомого майна, все майно; Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві; Особа, майно якої обтяжуються: ОСОБА_1 ; Опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

14 березня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №31855106 за п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий лист підлягав направленню до Дніпровського відділу виконавчої служби.

29 травня 2014 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43501149 за виконавчим листом № 2-198/2011 про стягнення заборгованості в сумі 637 930,00 грн, боржник - ОСОБА_1 , стягував - ПАТ «БМ Банк».

З листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 23 листопада 2021 року № 89424 встановлено, що на виконанні у Відділі (ВП-спецрозділ) перебувало виконавче провадження № 43501149 з примусового виконання виконавчого листа від 25 листопада 2011 року № 2-198, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості в розмірі 637 930,00 грн.

23 січня 2015 року державним виконавцем, керуючись пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (направлення ВП за належністю до Ірпінського ВДВС).

З листа Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 06 грудня 2021 року № 28336 вбачається, що відповідно до отриманої пошукової інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Ірпінському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) виконавчих проваджень, боржником яких є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на примусовому виконанні не перебувало та станом на сьогоднішній день у Відділі не перебуває.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг», ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 25 листопада 2011 року на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 липня 2011 року по справі № 2-198/2011 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» 637 930,00 грн в солідарному порядку, згідно з яким боржником є ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Листом від 04 серпня 2022 року Святошинський ВДВС відмовив у знятті арешту з майна ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що виконавчий документ було направлено за належністю до Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ).

01 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 надіслав до Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) заяву вих. №4142/09 з проханням зняти арешт, накладений на нерухоме майно в межах виконавчого провадження № 43501149 з примусового виконання виконавчого листа № 2-198/2011, виданого 25 листопада 2011 року Дніпровським районним районним судом міста Києва.

Листом від 23 вересня 2020 року Святошинський ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 19 вересня 2022 року вищевказаний виконавчий документ до Відділу повторно не надходив та на виконанні не перебуває. Станом на 21 вересня 2022 року підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 січня 2015 року відсутні. Рішення суду про зняття арешту з майна боржника до відділу не надходило.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відмовлено.

Відповідно до статті 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та під час здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями пункту 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» перелічені підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 817/928/17, викладеного у постанові від 27 березня 2020 року, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Тобто, не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого документа є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна боржника.

В силу частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного суд дійшов таких висновків.

Щодо вимоги скаржника щодо зобов`язання закінчити виконавче провадження №43501149 у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, то суд приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, оскільки виконавче провадження №43501149 вже було закінчено з інших підстав, а саме - 23 січня 2015 року державний виконавець, керуючись пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (направлення ВП за належністю до Ірпінського ВДВС). Повторне винесення постанови про закінчення того ж самого виконавчого провадження, яке вже було закінчене, але з інших підстав, не передбачене діючим законодавством.

Щодо вимог про зняття арешт та заборону відчуження, що накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №31855106, та вилучення запису про обтяження №4552666 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що, з врахуванням того, що виконавчий лист, на підставі якого розпочато виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника, визнано таким, що не підлягає виконанню, а також, враховуючи, що виконавче провадження є закінченим, не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника в межах виконавчого провадження № 50504792 та вилучення запису про обтяження №4552666, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а тому порушене право заявника ОСОБА_1 підлягає захисту, а скарга в цій частині задоволенню.

Керуючись статтями 259-260, 353, 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, попередній кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг" на бездіяльність державного виконавця, - задовольнити частково.

Зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та заборону відчуження, що накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 31855106 постановою державного реєстратора.

Зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити запис про обтяження № 4552666 з Державного реєстру речових на нерухоме майно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Н.О.Яровенко