С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 4-с/760/17/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

27 січня 2023 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув матеріали скарги боржника ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленевича О.В., заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс».

ІІ. Описова частина

18 серпня 2021 року до суду надійшла скарга боржника ОСОБА_1 рішення та дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленевича О.В. Зокрема, Скаржник просив:

-визнати постанову вказаного державного виконавця від 19.02.2021 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №48380412 згідно виконавчого листа №2-4195/08 виданого Солом`янським районним судом м. Києва 24.02.2012 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку в АТ «Державний ощадний банк України», на який ОСОБА_2 отримує заробітну плату №UA2635706, протиправною та зобов`язати виконавця зняти арешт із зазначеного рахунку.

Свої вимоги Скаржниця обгрунтовує наступним.

Зазначає, що на виконанні в Обухівському міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий 24.02.2012 Солом`янським районним судом міста Києва у справі №2-4195/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ ТФБ «Контракт» (Стягувача) заборгованості, виконавче провадження №48380412.

02 березня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої було накладено арешт на грошові кошти на рахунках в банківських установах, на підставі якого накладений арешт на кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України», на який ОСОБА_2 отримує заробітну плату.

Враховуючи, що законом заборонено накладати арешт на рахунки, на які зараховується заробітна плата, Боржник просить скасувати арешт в цій частині.

З заявою ТОВ «Консалт Солюшенс» вказане товариство залучене до участі в справі в якості заінтересованої особи.

У судовому засіданні представник Скаржника (Боржника) підтримала скаргу. Зазначила, що в аналогічну скаргу подану щодо арешту накладеного в межах іншого виконавчого провадження вже задоволено, проте виконавець відмовляється скасовувати арешт добровільно.

Державний виконавець та представник Стягувача у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч.1 до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) Зеленевича О.В. в межах виконавчого провадження №48380412 від 02.03.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, в тому числі на картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України», що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в загальному розмірі 747243,56 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.9.1. Інструкції, виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (в тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на аналогічну постанову державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби Назаренко К.О. у виконавчому провадженні №48380536, якою арешт на той же банківський рахунок було скасовано, встановлено, що ОСОБА_1 працює в Департаменті патрульної поліції, заробітна плата перераховується в на картковий рахунок НОМЕР_1 відкритий у АТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується довідкою про доходи ДПП №415 від 09.03.2021.

Таким чином, АТ «Державний ощадний банк України», і на виконання постанови державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) від 02.03.2021, було зобов`язано накласти арешт на грошові кошти, що містяться на зарплатному рахунку ОСОБА_1 .

Частинами 2, 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За умовами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949 р., ратифікована 23 червня 1992р. визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно із ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що внаслідок винесення виконавцем постанови про арешт коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 , який використовується останнім для отримання заробітної плати. При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є отриманим боржником у вигляді заробітної плати, що суперечить положенням ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, суд приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив:

1.Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленевича О.В. про арешт коштів боржника від 02.03.2021 у виконавчому провадженні №48380412 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України».

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя: