Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2536/21 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 46 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/2536/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року,яке ухвалене суддею Ярмоленко В.В.

встановив:

У жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 09.11.2018 на станції Тетерів ДН-1 Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» поїзд №6636 Коростень - Київ (ЕД9м №100), власником якого є АТ «Українська залізниця», скоїв наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4., який від отриманих травм загинув на місці пригоди.

За вказаним фактом 10.11.2018 СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000754 за ч.3 ст.276 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що між наїздом на ОСОБА_4 та настанням смерті останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок від дії джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України.

Постановою слідчого від 24.05.2019 кримінальне провадження №00000754 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, в результаті загибелі ОСОБА_4 його близьким родичам, а саме дружині ОСОБА_1 та синам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди. В обґрунтування розрахунку сум, що пред`явлені до стягнення, позивач зазначила, що її, загиблого та їх спільних дітей об`єднували тісні стосунки, вони отримували підтримку і допомогу від загиблого, а також враховуючи те, що смерть близької людини повністю змінила їх життя у всіх сферах, зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивач оцінила розмір грошового відшкодування у грошовому еквіваленті 800000,00 грн. Такий розмір відшкодування, на її думку, є розумним та справедливим і зможе частково допомогти в організації свого життя після загибелі ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене позивач просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» на свою користь 200000,00 грн та на користь малолітніх дітей по 300000,00 грн на кожну дитину в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та батька.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну смертю чоловіка - ОСОБА_4 , у розмірі 100 000,00 грн. Також стягнуто із акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , моральну шкоду, заподіяну смертю батька - ОСОБА_4 , у розмірі по 150 000,00 грн. кожному. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи. Вважає, що присуджений судом розмір моральної шкоди вочевидь є завищеним та належним чином не мотивованим, також суд не в повній мірі врахував характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості. Зазначає, що поза увагою суду залишилась недоведеність позивачем факту спричинення моральної шкоди, що виражена у ненаданні суду належних доказів на обґрунтування заявленої вимоги, та, зокрема, наявності підстав для відшкодування шкоди. Крім того вважає, що при ухваленні рішення суд повинен був взяти до уваги скрутний майновий стан АТ «Українська залізниця». При цьому з початку повномасштабної агресії Російської Федерації проти України відповідач здійснює евакуаційні рейси, перевезення військових, техніки та цивільних людей безкоштовно, що вплинуло на платоспроможність відповідача, як комерційного підприємства.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 09.11.2018 о 19 годині 48 хвилин за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Пісківка, вул. Філіпова, станція «Тетерів», електропотягом №6636 сполученням «Коростень - Київ» було травмовано ОСОБА_4 , 1985 року народження, якого було доставлено до Бородянської ЦРЛ, де від отриманих травм останній помер. Вказані обставини підтверджуються постановою слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області Карпіна А.В. від 24.05.2019 (а.с.10); лікарським свідоцтвом про смерть №614 від 10.11.2018, виданого Ірпінським відділенням КЗ КОР «КОБСМЕ» (а.с.15); довідкою про причину смерті №614, виданою лікарем, судово-медичним експертом Трохименком О.В., з якої вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33 років від перелому склепіння та основи черепу, що являє собою залізничну травму (а.с.15-16); свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №8 (а.с.14).

За вказаним фактом 10.11.2018 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000754 за ч.3 ст.276 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області Карпіна А.В. від 24.05.2019 кримінальне провадження №00000754 по факту смерті ОСОБА_4 на підставі ст.110, п.1 ч.1 ст.284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.10).

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видано Гранітненською селищною радою Малинського району Житомирської області, 18 жовтня 2008 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис №9 (а.с.20). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Від даного шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилися малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 (а.с.21,22).

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 686/4032/21 (провадження № 61-19006св21).

Частинами першою, другою статті 1193 ЦК України передбачено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК Українки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив із наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка та батька позивачів, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При цьому районний суд достатньо мотивовано виходив з того, що позивач та малолітні діти зазнали значних моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями, викликаними втратою чоловіка та батька. При цьому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд обґрунтовано взяв до уваги, що смерть ОСОБА_4 стала наслідком його грубої необережності, а саме порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54. У той же час суд також врахував відсутність вини відповідача у настанні смерті ОСОБА_4 .

Отже, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір загального відшкодування з 800000,00 грн. до 100000,000 на користь дружини та до 150000,00 грн на кожного з дітей померлого.

Висновок суду першої інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 травня 2022 року в справі № 210/5475/20-ц (провадження № 61-3016св22).

Посилання заявника у апеляційній скарзі на те, що районний суд не в повній мірі застосував положення частини другої статті 1168 ЦК України, відхиляються судом, оскільки, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у визначеному ним розмірі. При цьому наявність факту військової агресії Російської Федерації проти України не може бути безумовною підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, оскільки дана шкода заподіяна смертю чоловіка та батька позивачів, право на відшкодування якої передбачено ст. 1168, 1187 ЦК України.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді