Справа № 442/7006/21 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/1471/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Грицай М.М. від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат у твердій грошовій сумі на утримання батька, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат у твердій грошовій сумі на утримання батька відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, котрим позов задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що включив відповідачку у свідоцтво на право власності від 25.12.1995 р. на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно угоди про конкретне користування вказаною квартирою, позивач ініціював виділення у власність відповідачки 19/50 ідеальних частин квартири. Окрім цього, позивач подарував відповідачці 21/50 частину вказаної вище квартири. Вважає, що виконав покладені на нього обов`язки, як батько по утриманні своєї доньки. Згідно виписки з акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 29.10.2014 йому надано другу групу інвалідності. 24.02.2017 відповідач поклала його в стаціонар Дрогобицької районної лікарні №2, паліативне відділення, де він перебуває по даний час. Вказує на те, що він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1840,00 грн, хворіє і потребує постійно додаткових витрат на ліки. Відповідач ухиляється від утримання та надання матеріальної допомоги батьку, хоча має постійне місце роботи, є заміжня, чоловік не являється інвалідом, працює. Зазначає, що помилковим є твердженням суду про те, що відповідач звільняється від сплати на користь позивача аліментів у зв`язку з тим, що в неї на утриманні двоє дітей і вона на даний час не працює.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень, апеляційної скарги, відзиву на неї, відео звернення позивача надісланого до апеляційного суду позивачем через представника на магнітному диску, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 10, 11, 81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, 202, 205 СК України, 5 ЗУ «Про судовий збір» та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.08.2001, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 25.02.1987, актовий запис №47.Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29.04.2016, мати відповідача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 60 років.Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .15.04.1997 співвласники квартири уклали угоду про конкретне користування.З договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2017 вбачається, що ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 .Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 29.10.2014, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці надомна праця, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда лікування у терапевта. Згідно довідки про доходи №521131, пенсіонер ОСОБА_1 отримував пенсію в розмірі 1769 грн. з березня 2021 року по червень 2021 року, в розмірі 1854,00 грн. - з липня 2021 року по серпень 2021 року.Як вбачається з довідки Дрогобицької районної лікарні №2 с. Рихтичі НКП «Дрогобицька района лікарня» Дрогобицької районної ради від 17.06.2021 за №13, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився на стаціонарному лікуванні в паліативному відділенні.Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_7 від 18.10.2021, ОСОБА_1 періодично потребує лікування лікарськими засобами.З листа АТ «Львівгаз» від 18.03.2022 вбачається, що ОСОБА_1 працював у Дрогобицькому Управлінні по експлуатації газового господарства з 01.02.1989 по 17.01.1992 електромонтером по захисту підземних трубопроводів від корозії. Згідно особових рахунків по нарахуванню заробітної плати з ОСОБА_1 здійснювалося утримання аліментів у період з 01.02.1989 по 17.01.1992 із нарахованої заробітної плати. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 23.02.2022, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.04.2006, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 29.04.2006.Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_11 .Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2011 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що зареєстрований 29.04.2006, розірвано.Зі свідоцтва про шлюб серії від 11.05.2012 вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 уклали шлюб 11.05.2012; після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_13 .Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 11.05.2012, у відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_14 ..З довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 04.10.2021 за № 5 вбачається, що ОСОБА_2 з квітня 2021 року по вересень 2021 року отримала зарплату в сумі 34765,81 грн.Згідно довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 16.05.2022 за №4, дохід ОСОБА_2 за період з 01.12.2021 по 13.05.2022 склав 22300,00 грн., з березня 2022 року відповідачка не отримувала зарплати.Допитана у судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_15 пояснила, що відповідач є дочкою її рідної сестри. Зазначила, що ОСОБА_2 у річному віці жила в її сім`ї, була їй як донька, оскільки ОСОБА_4 (мати відповідачки) навчалася та здавала сесію. А батько останньої - ОСОБА_1 вів аморальний спосіб життя, абсолютно не цікавився життям дочки, не брав участі в її вихованні, не надавав матеріальної допомоги. Вона проживала в одному будинку із сестрою та її донькою (відповідачкою), тому може стверджувати, що позивач не проживав з ними і ніколи не приходив туди. Згодом вона виїхала в м.Мукачево, проте, часто приїжджала в Дрогобич до сестри ОСОБА_4 та завжди підтримувала зв`язок з ОСОБА_2 . Крім цього, зазначила, що ОСОБА_4 ніколи не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на дочку та не отримувала жодної матеріальної допомоги від позивача. Сестра їй завжди казала, що нічого не потребує від ОСОБА_1 , оскільки він дуже погано відносився до них з донькою. Суд прийшов до висновку, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися потребою батьків отримувати сторонню матеріальну допомогу.Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Позивач досяг встановленого законом пенсійного віку та є інвалідом ІІ групи, у зв`язку із чим отримує пенсію, відтак є непрацездатною особою. Згідно довідки про доходи №521131 пенсіонер ОСОБА_1 за період з березня 2021 року по червень 2021 року отримував пенсію в розмірі 1769,00 грн, з липня по серпень 2021 року - в розмірі 1854,00 грн, що не є нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 2021 рік відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік». Разом з тим, позивачем та його представником не надано суду доказів (належних, переконливих, достовірних) про щомісячний розмір понесених ним витрат. Посилання позивача на те, що розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечити собі гідне існування, не забезпечує всіх потреб позивача, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги через необхідність лікування. Адже надані позивачем відомості про його захворювання, про необхідність періодичного лікування, про перебування його на стаціонарному лікуванні не свідчать про понесені, пов`язані із цим, витрати. До того ж, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 отримував ліки безкоштовно. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позову через недоведеність вимог позивача щодо потреби у матеріальній допомозі.Також суд звертає увагу, що в обґрунтування можливості надавати відповідачем матеріальну допомогу, позивач посилається на те, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи, заміжня, її чоловік не є інвалідом, працює. Натомість, відповідач подала докази про те, що на її утриманні перебувають двоє дітей, з березня 2022 року вона не отримує доходів, товариство, в якому вона працювала, з початком війни припинило свою діяльність, відповідно, вона з дітьми перебуває на утриманні чоловіка. Вказане свідчить, що позивачем не доведено можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, що хоча і не пов`язується із виникненням обов`язку повнолітніх дітей утримувати непрацездатних батьків, однак, в силу ст. 205 СК України, має враховуватися судом. У той же час, ОСОБА_1 не зазначає у позовній заяві й відомостей про можливість отримання матеріальної допомоги від іншої повнолітньої дитини, що також в силу ст. 205 СК України повинно враховуватися судом при вирішенні позову. Таким чином, та обставина, що позивач, як батько, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, як дочки, в контексті ст.204 СК України (дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків), є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

03.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_16 у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно та додаткові витрати на лікування в сумі 1000 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову посилався на те, що у них з дружиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності йому, його матері ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_3 . Позивач згідно договору дарування подарував свою частину квартири дочці. Вказує, що на той час почав хворіти та подарував свою частку з надією, що відповідач, у випадку загострення у нього хвороби, буде його доглядати. У нього виявили артрозо-артрит обох колінних суглобів, він почав погано ходити, почалась ішемічна хвороба серця та гіпертонічна хвороба. Згідно виписки з акту огляду медико - соціальною експертною комісією від 29.10.2014 йому надано другу групу інвалідності. 24.02.2017 відповідач поклала його в стаціонар Дрогобицької районної лікарні №2, паліативне відділення, де він перебуває по даний час. Він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1840,00 грн, хворіє і потребує постійно додаткових витрат на ліки. Відповідач ухиляється від утримання та надання матеріальної допомоги батьку, хоча має постійне місце роботи, є заміжня, чоловік не являється інвалідом, працює.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Згідно зі ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також, непрацездатним, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

З врахування наведених вимог закону та їх роз`яснень слід вказати про те, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків та додаткових витрат слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Статтею 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто у випадку задоволення позову, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

З матеріалів справи вбачається, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.08.2001, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 25.02.1987, актовий запис №47.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29.04.2016, мати відповідачки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 60 років.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 25.12.1995, квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

15.04.1997 співвласники квартири уклали угоду про конкретне користування.

З договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2017 вбачається, що ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 29.10.2014, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, висновок про умови та характер праці надомна праця, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда лікування у терапевта.

Згідно довідки про доходи №521131, пенсіонер ОСОБА_1 отримував пенсію в розмірі 1769 грн. з березня 2021 року по червень 2021 року, в розмірі 1854,00 грн. - з липня 2021 року по серпень 2021 року. На даний час, як ствердив сам позивач, розмір такої становить 2100 грн.

Як вбачається з довідки Дрогобицької районної лікарні №2 с. Рихтичі НКП «Дрогобицька района лікарня» Дрогобицької районної ради від 17.06.2021 за №13, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився на стаціонарному лікуванні в паліативному відділенні.

Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_7 від 18.10.2021, ОСОБА_1 періодично потребує лікування лікарськими засобами.

З листа АТ «Львівгаз» від 18.03.2022 вбачається, що ОСОБА_1 працював у Дрогобицькому Управлінні по експлуатації газового господарства з 01.02.1989 по 17.01.1992 електромонтером по захисту підземних трубопроводів від корозії. Згідно особових рахунків по нарахуванню заробітної плати з ОСОБА_1 здійснювалося утримання аліментів у період з 01.02.1989 по 17.01.1992 із нарахованої заробітної плати.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 23.02.2022, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.04.2006, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 29.04.2006.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_11 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.09.2011 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що зареєстрований 29.04.2006, розірвано.

Зі свідоцтва про шлюб серії від 11.05.2012 вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 уклали шлюб 11.05.2012; після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_13 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 11.05.2012, у відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_14 ..

З довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 04.10.2021 за № 5 вбачається, що ОСОБА_2 з квітня 2021 року по вересень 2021 року отримала зарплату в сумі 34765,81 грн.

Згідно довідки ТОВ «Дінтернал Ед`юкейшн Львів» від 16.05.2022 за №4, дохід ОСОБА_2 за період з 01.12.2021 по 13.05.2022 склав 22300,00 грн., з березня 2022 року відповідачка не отримувала зарплати.

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції, як свідок, ОСОБА_15 пояснила, що відповідач є донькою її рідної сестри. Зазначила, що ОСОБА_2 у річному віці жила в її сім`ї, була їй як донька, оскільки ОСОБА_4 (мати відповідачки) навчалася та здавала сесію. А батько останньої ОСОБА_1 вів аморальний спосіб життя, абсолютно не цікавився життям дочки, не брав участі в її вихованні, не надавав матеріальної допомоги. Вона проживала в одному будинку із сестрою та її донькою (відповідачкою), тому може стверджувати, що позивач не проживав з ними і ніколи не приходив туди. Згодом вона виїхала в м.Мукачево, проте, часто приїжджала в Дрогобич до сестри ОСОБА_4 та завжди підтримувала зв`язок з ОСОБА_2 . Крім цього, зазначила, що ОСОБА_4 ніколи не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на дочку та не отримувала жодної матеріальної допомоги від позивача. Сестра їй завжди казала, що нічого не потребує від ОСОБА_1 , оскільки він дуже погано відносився до них з донькою.

Судом першої інстанції правильно встановлено, щопозивач досяг встановленого законом пенсійного віку та є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку із чим отримує пенсію, відтак є непрацездатною особою. Згідно довідки про доходи №521131 пенсіонер ОСОБА_1 за період з березня 2021 року по червень 2021 року отримував пенсію в розмірі 1769,00 грн, з липня по серпень 2021 року в розмірі 1854,00 грн, що не є нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 2021 рік відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік».

Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що ні позивачем, ані його представником не надано суду доказів (належних, переконливих, достовірних) про щомісячний розмір понесених ним витрат, а посилання позивача на те, що розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє йому забезпечити собі гідне існування, не забезпечує всіх потреб позивача, без надання доказів такої потреби, не може бути підставою для задоволення позову та визначення аліментів у будь-якому розмірі.

Крім цього, судом першої інстанції правильно вказано, що не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що він потребує матеріальної допомоги через необхідність лікування, оскільки надані позивачем відомості про його захворювання, про необхідність періодичного лікування, про перебування його на стаціонарному лікуванні не свідчать про понесені, пов`язані із цим, витрати. До того ж, представник позивача у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 отримував ліки безкоштовно. Доказів про те, що перебування у державних лікувальних закладах (де позивач перебуває і на даний час) є платним та про розмір витрачених позивачем коштів на таке перебування ним суду не надано.

Доводи позивача щодо можливості надавати відповідачкою матеріальну допомогу, оскільки ОСОБА_2 має постійне місце роботи, заміжня, її чоловік не є інвалідом, працює, судом першої інстанції правильно не взято до уваги, зважаючи на те, що відповідачка подала докази про те, що на її утриманні перебувають двоє дітей, з березня 2022 року вона не отримує доходів, товариство, в якому вона працювала, з початком війни припинило свою діяльність, відповідно, вона з дітьми перебуває на утриманні чоловіка. А, крім цього, як вказано вище, доказів про потребу позивача у коштах суду не надано.

Окрім цього, ОСОБА_1 не зазначає у позовній заяві й відомостей про можливість отримання матеріальної допомоги від повнолітнього сина, що також в силу ст. 205 СК України повинно враховуватися судом при вирішенні позову.

Також, судом правильно встановлено, що позивач не брав участі у вихованні та утриманні доньки, відповідачки у справі. Досліджена в судовому засіданні довідка АТ «Львівгаз» від 18.03.2022 вказує лише на той факт, що з ОСОБА_1 стягувалися із нарахованої заробітної плати аліменти у період з 01.02.1989 по 17.01.1992, проте, достеменно встановити отримувача аліментів, враховуючи наявність у позивача на той час двох неповнолітніх дітей, не виявилось можливим. Натомість вказаний факт, про який вказувала відповідачка, підтверджено поясненнями свідка.

Таким чином, суд правильно вважав, що та обставина, що позивач, як батько, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до відповідача, як доньки, в контексті ст.204 СК України (дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків), є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вказане, підстав для задоволення позову немає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та такими, що на правильність та законність рішення суду не вплинули, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра