Справа № 204/5103/21
Провадження № 2/204/200/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 31 591,26 доларів США, що за курсом 27,43 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 червня 2021 року складає 866 548,26 грн. станом на 02 червня 2021 року за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 30 серпня 2006 року уклали кредитний договір № DNK0GK00000111, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 27 600,00 доларів США на термін до 27 серпня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 27 600,00 доларів США. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 02 червня 2021 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 50 094,78 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 13 981,65 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 14 266,83 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3 342,78 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 18 503,52 доларів США. Звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 31 591,26 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 13 981,65 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 14 266,83 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3 342,78 доларів США. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором № DNK0GK00000111 Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було укладено: договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором; договір поруки, укладений з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до умов договору поруки було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № DNK0GK00000111. Але, пред`явлена вимога залишилась без задоволення. Тому, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» вирішив звернутися до суду для солідарного стягнення з відповідачів вказаної вище суми заборгованості.

20 січня 2022 року від представника відповідачів - ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачі позовні вимоги не визнають, з розміром заявленим позивачем позовних вимог не погоджуються, а також заперечують наявність правових підстав для стягнення заборгованості з поручителів з огляду на наступне. За змістом кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року вартість користування кредитом розрахована позивачем за ануїтетною схемою нарахування: рівними частками за рівні проміжки часу - щомісячно у сумі 341,02 долари США. При такій схемі нарахування загальна вартість користування кредитом (у тому числі щомісячний платіж) розраховується за формулою або за допомогою компьютерної (електронної) програми на підставі базових умов, визначених у п. п. 1.1., 6.4. Договору: строк кредитування - 180 місяців, сума кредиту 24 000,00 доларів США, відсоткова ставка - 12,00 % річних, разова комісія (винагорода) за надання фінансового інструменту - 0,00 %, щомісячна комісія (винагорода) за надання фінансового інструменту - 0,21% від суми виданого кредиту або 50,40 дол. США. При проведенні розрахунку вартості користування кредитом за ануїтетною схемою нарахування за допомогою електронної програми «Фінансовий калькулятор» вбачається, що різниця між щомісячним платежем по кредиту, розрахованим банком, та розрахованим за допомогою програми «Фінансовий калькулятор», складає на користь банку 2,58 доларів США щомісячно. Також, звертає увагу, що наступні умови кредитного договору № DNK0GK00000111 є нікчемними: щодо сплати позичальником винагороди (комісії) за надання фінансового інструменту щомісячно у розмірі 0,21 % від суми виданого кредиту або 50,4 долари США (п. 1.1. договору); щодо сплати позичальником винагороди (комісії) за проведення банком додаткового моніторингу (п. п. 1.1., 2.2.11., 6.2. договору). Тому, правові підстави для їх нарахування відсутні. Вважає також, що Банком некоректно та помилково проведено розрахунок процентів за кредитом. Наполягає на тому, що за умовами Договору, в ньому встановлені дві відсоткові ставки за користування кредитом: у розмірі 12% річних від суми поточної заборгованості за кредитом, а також у розмірі 30,88% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом. Тобто, Банком встановлена подвійна процентна ставка або подвійна оплата за користування кредитом. Звертає також увагу, що позивач неодноразово змінював розмір відсотків за прострочення заборгованості за тілом кредиту (процентну ставку прострочену). При цьому, жодного повідомлення від позивача про зміну вказаної відсоткової ставки на адресу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надходило. Крім вказаного, позивач у період дії карантину з 01 березня 2020 року по 02 червня 2021 року незаконно застосував підвищену процентну ставку за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 12,00% річних та нарахував проценти на залишок простроченої заборгованості за кредитом, що є порушенням вимог п.п. 2, 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Зміна позивачем в односторонньому порядку умов кредитного договору в частині збільшення з 01 грудня 2008 року розміру відсотків за користування кредитом, нарахованих на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом з 0,00 % до 30,88 % на рік без повідомлення про це і отримання згоди поручителів, має правовим наслідком припинення договорів поруки, укладених банком з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України. Наданий банком розрахунок пені підлягає перерахунку у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на кожну дату сплати у відповідності до умов пункту 4.1. Кредитного договору. Крім того, пеня може бути стягнута за останній рік до дати початку карантину - з 28.02.2019 р. по 28.02.2020 р., за умови наявності порушеного права позивача, тобто обґрунтованості позовних вимог. На підставі зазначеного, заявляє про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. З ст. 267 ЦК України. Позов банку до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставним у зв`язку із припиненням договорів поруки, укладених банком з вказаними особами, від 30 серпня 2006 року № DNK0GK00000111 та № DNK0GK00000111-2 відповідно. Вважає, що укладені Банком з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договори поруки припинені 30 серпня 2007 року. У зв`язку з викладеним просив відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позову в повному обсязі.

08 лютого 2022 року від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. В даному випадку, винагорода за надання фінансового інструменту за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування. Таким чином, п. 1.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства. Відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Всі його твердження грунтуються на припущеннях та не підлягають задоволенню. Посилання Відповідача на підвищення процентної ставки (простроченої) є безпідставним, оскільки процентна ставка (прострочена) встановлена з самого початку дії Кредитного договору, в момент підписання кредитного договору та надалі не підвищувалася. Банком на виконання положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638. ч. 2 ст. 642 ПК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Будь-яких дій щодо введення відповідача в оману при укладенні Кредитного договору позивач як сторона договору, не вчиняв. Відповідач добровільно уклав з Банком кредитний договір. Звинувачення відповідача, що Банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Крім того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів відповідача всі проведені операції. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Зазначає, що введення карантину, а також інших заходів щодо боротьби із поширенням коронавірусної хвороби Covid-19 на території України не звільняє клієнта від обов`язків щодо обслуговування кредиту згідно з умовами договору. Якщо клієнт не вносить обов`язковий платіж, це вважається порушенням зобов`язань по договору. Кредит буде вважатися простроченим. Банк не здійснював нарахування пені та процентів по ст. 625 ЦК України в період з 01 березня 2020 року. Звертає також увагу, що Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідача з цього приводу не повинні прийматися судом до уваги. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. У зв`язку з пред`явленням вимоги до поручителя строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред`явлення такої вимоги. Відповідачем не заявлено вимоги щодо припинення договору поруки, а лише надано заперечення щодо позову Банку. Порука вважається дійсною до моменту, коли судом не буде встановлено факт припинення договору. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.

17 лютого 2022 року від представника відповідачів - ОСОБА_4 до суду надійшло письмове заперечення, в якому зазначено наступне. Відповідач ОСОБА_1 підтверджує, що отримав у касі Банку кредитні кошти на придбання житла у розмірі 24 000,00 доларів США, однак, заперечує видачу йому Банком коштів у розмірі 3 600,00 доларів США на оплату чергових страхових платежів за договорами особистого страхування та страхування майна та стверджує, що вказані платежі здійснював за власні кошти. Доказів протилежного позивач до суду не надав і в матеріалах справи вони відсутні. Доводів на спростування аргументів відповідачів з посиланням на відповідну судову практику у подібних правовідносинах позивач у відповіді на відзив не навів. У відзиві на позов ним не здійснювався перерахунок заборгованості відповідачів за договором, а лише наведені окремі приклади неправильного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, річної процентної ставки за прострочення сплати тіла кредиту у розмірі 30,88%, пені на кожну дату сплати, у тому числі її нарахування у період дії карантину, нарахування у період дії карантину процентів за прострочення сплати тіла кредиту. Що стосується договорів поруки, у відповіді на відзив позивач надав власне тлумачення вимог Закону щодо укладення, виконання та припинення поруки безвідносно до умов кредитного договору та судової практики. При цьому, зробив помилковий висновок про те, що у зв`язку з неподанням відповідачем вимоги про припинення договорів поруки, вони вважаються дійсними, поки судом не буде встановлено факт їх припинення.

12 квітня 2022 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що позивач бажає збільшити розмір позовних вимог та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року у розмірі 49 748,99 доларів США, що за курсом 28,31 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2022 року складає 1 408 393,91 грн. (13 981,65 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13 769,84 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 493,98 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 18 503,52 доларів США - заборгованість з пені), а також понесені позивачем судові витрати.

27 квітня 2022 року від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Всі твердження відповідача грунтуються на припущеннях. Щодо страхових платежів Банк пояснює, що кошти у розмірі 3 600,00 доларів США, згідно з умов договору не повинні видаватись позичальнику через касу, а перераховуються на страховий рахунок відповідно який відкритий задля цих цілей згідно з Договором страхування, тому посилання відповідача не відповідають дійсності та умовам договору. Боржнику надані кошти на придбання житла в кредит, а також у розмірі 3 600,00 доларів США на сплату страхових платежів. Отримавши кредитні кошти, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту. Твердження боржника, що банк не виконав свою частину умов кредитного договору щодо видачі коштів є голослівними, та не відповідають дійсності. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів відповідача - всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом. Розрахунок заборгованості здійснюється за допомогою автоматизованого програмного комплексу та провадиться за всім кредитним договором. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

10 серпня 2022 року представник відповідачів - ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування позовної давності, в якій просив застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення залишку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, а саме за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та неустойкою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № DNK0GK00000111, відповідно до якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 30 серпня 2006 року по 27 серпня 2021 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 24 000,00 доларів США для придбання житла в кредит, а також у розмірі 3 600,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,21% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати визначено з 21 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 341,02 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (т. 1 а.с. 18-19).

Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1.3 Кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року).

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 даного Договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в пункті 1.1 даного Договору. Згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,57% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 4.1 даного Договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику ОСОБА_1 обумовлену договором суму грошових коштів.

При цьому, твердження сторони відповідача про те, що 3 600,00 доларів США на сплату страхових платежів він не отримував, а здійснював страхові платежі за власні кошти суд до уваги не приймає та відхиляє. Так, ОСОБА_1 на підтвердження оплати страхових платежів надав суду лише дві квитанції на суму по 606,00 грн. кожна (квитанція № 15270960 від 30 серпня 2006 року (т. 2 а.с. 57) та квитанція № 15269859 від 30 серпня 2006 року (т. 2 а.с. 58)), одна квитанція за договором страхування майна № DNK0GK00018757 від 30 серпня 2006 року (т. 2 а.с. 59), друга за договором особистого страхування № DNK0LK00018758 від 30 серпня 2006 року (т. 2 а.с. 60), при цьому дані платежі були здійснені саме в день укладення Кредитного договору № DNK0GK00000111 та в подальшому відповідачем ОСОБА_1 не здійснювались. Разом з цим, в матеріалах справи містяться меморіальні ордери на підтвердження перерахування позивачем страхових платежів за ОСОБА_1 , а саме два меморіальні ордери від 29 серпня 2007 року (т. 1 а.с. 217 (зворотній бік), 218), два меморіальні ордери від 29 серпня 2008 року (т. 1 а.с. 218 (зворотній бік), 219), два меморіальні ордери від 28 серпня 2009 року (т. 1 а.с. 219 (зворотній бік), 220), два меморіальні ордери від 27 серпня 2010 року (т. 1 а.с. 220 (зворотній бік), 221), два меморіальні ордери від 29 серпня 2011 року (т. 1 а.с. 221 (зворотній бік), 222), два меморіальні ордери від 29 серпня 2012 року (т. 1 а.с. 223), два меморіальні ордери від 02 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 224), два меморіальні ордери від 29 серпня 2014 року (т. 1 а.с. 225).

Крім того, ОСОБА_1 тривалий час виконував свої кредитні зобов`язання, щомісячно сплачував грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року та до звернення позивача до суду з даним позовом не оспорював суму наданого йому Банком кредиту, а отже і визнавав, що отримав обумовлену договором суму грошових коштів у кредит. Укладений між Банком та ОСОБА_1 . Кредитний договір судом частково недійсним не визнавався. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_1 скористався наданим кредитом, між ним та Банком склалися кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідач ОСОБА_1 скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконував, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № DNK0GK00000111, 30 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № DNK0GK00000111-2, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 20). Сторони договору поруки обумовили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Також, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № DNK0GK серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № DNK0GK00000111, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилась перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 21). Сторони договору поруки обумовили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За змістом ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року № 2478-VIII було внесено зміни, серед іншого, у статті 543, 554, 559 ЦК України. Разом з цим, у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положеннях цього Закону зазначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких обставин, до виниклих між сторонами правовідносин в даному випадку слід застосовувати положення статей 543, 554, 559 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з розрахунку заборгованості наданого позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог станом на 02 лютого 2022 року заборгованість становить 49 748,99 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 13 981,65 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 13 769,84 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 3 493,98 доларів США, заборгованість з пені - 18 503,52 доларів США (т. 1 а.с. 242-245).

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В даному випадку предметом спору і відповідно доказування, крім іншого, є розмір кредитної заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Отже, обов`язковому доведенню позивачем, як особою, яка звернулася до суду за захистом своїх прав, підлягає, зокрема, заявлений до стягнення розмір заборгованості за кредитним договором.

Наведені обставини повинні бути встановлені на підставі допустимих доказів.

Стороною відповідача розмір заборгованості за кредитним договором не визнавався, у зв`язку з чим за клопотанням представника відповідачів ОСОБА_4 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року у вказаній справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (т. 1 а.с. 201-202). На вирішення експертизи були поставлені такі питання: 1) Яка реальна сукупна вартість кредиту, реальна процентна ставка за кредитом та розмір щомісячного платежу за ануїтетним методом нарахування банком процентів за кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 ?; 2) Яка загальна сума погашених протягом дії кредитного договору позичальником ОСОБА_1 платежів, окремо за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами згідно умов кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеному між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 ?; 3) Якою є реальна загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 та сума заборгованості окремо за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами відповідно до умов кредитного договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , станом на день подачі позову до суду 12 липня 2021 року з урахуванням сплачених ОСОБА_1 платежів та станом на час проведення експертизи?

На адресу експертів судом було направлено копію ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року та для проведення експертизи надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 204/5103/21, а також зобов`язано сторони надати експерту додаткові документи, у разі виникнення необхідності в цьому.

15 липня 20222 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта № СЕ-19/104-22/18404-ЕК від 12 липня 2022 року про надання додаткових документів, які містять відомості - вихідні дані для вирішення поставлених питань, а саме по Кредитному договору № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року:

- від АТ КБ «Приватбанк»: накази про облікову політику за період дії кредитного договору; положення про кредитування фізичних осіб, що діяло на момент укладання кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; інструкція (положення) щодо здійснення розрахунково-касових операцій з фізичними особами на дату укладання Кредитного договору; інструкція або інші нормативні документи банку, якими визначений порядок проведення банком розрахунку щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів (алгоритм, формула), та розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів та інших платежів на дату укладання кредитного договору; матеріали кредитної справи по кредитному договору; додаткові угоди, додаткові договори тощо щодо внесення змін до кредитного договору, додатки (розрахунки, графіки, реальна сукупна вартість кредиту тощо), доведені до позичальника, щодо розмірів та термінів платежів по кредитному договору; договори страхування, укладені відповідно до умов кредитного договору; документи, що підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в касі на придбання житла та на сплату страхових платежів за кредитним договором; інформація щодо зміни відсоткової ставки (прострочена) та повідомлення позичальника про такі зміни за весь період кредитування; документи щодо зміни нумерації рахунків та переведення залишків між банківськими рахунками; первинні документи, що підтверджують сплату ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, а також підтверджуючі документи на конвертацію валюти у разі сплати у гривнях кредиту, відсотків, комісій, пені, штрафів та інших платежів (винагороди за виконання операцій, надані послуги Банком та витрати понесені на нотаріальні послуги, страхування, держмито тощо) за кредитним договором з початку дії договору по 12.07.2021 (день подачі позову до суду) та по 12.04.2022 (дата ухвали суду про призначення експертизи); договори на обслуговування банківського(-их) рахунку(-ів) на ім`я ОСОБА_1 (поточний/позичковий рахунок); виписки банку по рахунках, в яких відображено суми платежів (на користь банку та третіх осіб) за Кредитним договором з початку дії договору по 12.07.2021 та по 12.04.2022; підтвердження про отримання позичальником вимог про дострокове повернення кредитних коштів; розрахунок, у якому відображена сплата позичальником заборгованості та розмір залишку заборгованості за кредитом, несплачених відсотків та комісії за користування кредитом за кредитним договором станом на 12.07.2021 та на 12.04.2022; Інші документи, що мають значення для справи;

- від позичальника ОСОБА_1 : документи, що підтверджують отримання кредитних коштів на придбання житла та на сплату страхових платежів за кредитним договором; договори страхування, укладені відповідно до умов кредитного договору; документи (квитанції, чеки, виписки по картковим рахункам тощо, на конвертацію валюти - у разі сплати у гривнях), що підтверджують сплату грошових коштів на виконання умов Кредитного договору, сформованих окремо у хронологічному порядку, у вигляді, який дозволяє прочитати дати, суми, підстави для здійснення оплати в оригіналах або копіях, що здійснені без зменшення масштабу та завірених судом; інші документи, що мають значення для справи.

Оскільки для розгляду клопотання експерта з метою проведення вищевказаної експертизи були потрібні додаткові матеріали, які необхідно отримати від сторін, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року було відновлено провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи на 21 липня 2022 року об 11-00 годині (т. 2 а.с. 10).

Але, 21 липня 2022 року учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, витребувані експертом додаткові матеріали не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи розгляд справи було відкладено на 11 серпня 2022 року на 11.00 годину.

10 серпня 2022 року на виконання клопотання експерта представник відповідачів надав до суду витребувані експертом документи.

Однак, 11 серпня 2022 року представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою представника позивача, наявною в матеріалах справи (т. 2 а.с. 14), надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. В судовому засіданні 11 серпня 2022 року судом причини неявки представника позивача в судове засідання були визнані неповажними, однак у зв`язку з ненаданням стороною позивача витребуваних експертом у позивача документів, які необхідні для проведення експертизи, розгляд справи було відкладено на 01 вересня 2022 року на 09.00 годину.

01 вересня 2022 року представник позивача втретє не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, та знову подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, витребувані експертом у позивача для проведення експертизи документи до суду так і не надав. В судовому засіданні 01 вересня 2022 року судом причини неявки представника позивача в судове засідання повторно були визнані неповажними, однак у зв`язку з ненаданням стороною позивача витребуваних експертом у позивача документів, які необхідні для проведення експертизи, розгляд справи було в черговий раз відкладено, на 15 вересня 2022 року на 09.00 годину.

Але, 08 вересня 2022 року від судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру до суду надійшло Повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ-19/104-21/18404-ЕК від 29 серпня 2022 року, у зв`язку з тим, що клопотання експерта не задоволено, не надані документи, які були заявлені в клопотанні, експерту недостатньо вихідних даних необхідних для проведення дорученої судової експертизи у цивільній справі № 204/5103/21, що унеможливлює її проведення (т. 2 а.с. 34).

Таким чином, проаналізувавши все вищевикладене слід зазначити, що судово-економічна експертиза не була проведена, а поставлені на вирішення експертизи питання не були вирішені експертом, саме з вини позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку з ненаданням стороною позивача документів, необхідних для проведення експертизи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим суд наголошує, що за відсутності достовірних відомостей про розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором (по всім його складовим), а також достовірних доказів щодо суми погашених протягом дії кредитного договору позичальником ОСОБА_1 платежів за основною сумою кредиту (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, комісією за користування кредитом, пенею та іншими обов`язковими платежами згідно умов кредитного договору, суд позбавлений можливості достовірно та беззаперечно встановити реальний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, встановлення якого є обов`язковим по даній справі та входить до предмету доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що закріплено у частині 6 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи те, що судово-економічна експертиза не була проведена, а поставлені на вирішення експертизи питання не були вирішені експертом саме у зв`язку з ненаданням стороною позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» документів, необхідних для проведення експертизи, з урахуванням положень статті 109 ЦПК України, суд оцінює таку поведінку сторони позивача як ухилення від встановлення експертом реального розміру заборгованості позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, і тому відмовляє у встановлені факту того, що розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 49 748,99 доларів США і складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 13 981,65 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13 769,84 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,98 доларів США, заборгованості з пені - 18 503,52 доларів США.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслуговують на увагу і наведені у відзиві на позовну заяву доводи сторони відповідача про помилковість наведеного позивачем розрахунку заборгованості по процентам, що ставить під сумнів і правильність всього складеного позивачем Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року (т. 1 а.с. 242-245), а тому вказаний Розрахунок заборгованості суд оцінює критично та не приймає його до уваги в якості належного та достовірного доказу по справі.

Точний реальний розмір заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року можливо б було встановити виключно за результатами проведення судово-економічної експертизи, однак, як вже було зазначено вище, вказана експертиза так і не була проведена саме у зв`язку з ненаданням стороною позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» документів, необхідних для проведення експертизи.

При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу, що до моменту розгляду вказаної справи та прийняття рішення за результатами розгляду даної справи позивач так і не надав суду ті документи, які просив надати судовий експерт у своєму клопотанні № СЕ-19/104-22/18404-ЕК від 12 липня 2022 року та які є необхідними для перевірки правильності наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року.

Отже, враховуючи наведене, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження заявленого до стягнення Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» розміру заборгованості у сумі 49 748,99 доларів США, стороною позивача суду не надано.

Також, з наданої самим позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 , який згідно з умовами кредитного договору визначений для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості (т. 1 а.с. 154-166), починаючи з 30 серпня 2006 року надійшли грошові кошти у розмірі, значно більшому, ніж сума кредиту, що була надана позичальнику ОСОБА_1 . Як наполягав представник відповідачів ОСОБА_4 у своїй заяві від 16 листопада 2022 року (т. 2 а.с. 133-135), за період з вересня 2006 року по липень 2022 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року позичальником ОСОБА_1 сплачено всього 46 029,66 доларів США. Зазначений розрахунок узгоджується і не суперечить Виписці по рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 154-166) в частині внесення ОСОБА_1 оплат в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № DNK0GK00000111 від 30 серпня 2006 року.

Наведені факти на переконання суду свідчать про те, що розмір заборгованості заявлений позивачем до стягнення дає всі підстави для сумнівів щодо достовірності та об`єктивності наданих позивачем доказів на підтвердження розміру суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Додані Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» до позовної заяви докази достовірно не підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором саме у заявленому позивачем до стягнення розмірі.

Враховуючи все вищенаведене, оцінивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконливого висновку, що заявлений Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» до стягнення розмір заборгованості є недоведеним, тому, з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», пред`явлених до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 49 748,99 доларів США, що за курсом 28,31 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 лютого 2022 року складає 1 408 393,91 грн., слід відмовити за недоведеністю.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог пред`явлених позивачем до боржника ОСОБА_1 , то позовні вимоги пред`явлені до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню також не підлягають як похідні.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Щодо заяви представника відповідачів ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту якого є припинення правовідношення.

Виходячи з правового аналізу наведених норм суд зазначає, що строк позовної давності може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, виключно у тому випадку, коли судом буде встановлено, що було порушено право позивача та воно підлягає судовому захисту, але у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності, суд дійде висновку про наявність підстав для відмови у позові.

Враховуючи, що під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у зв`язку з їх недоведеністю, підстав для застосування строку позовної давності не має.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судом відмовлено, то судові витрати Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16, 256, 257, 267, 525, 526, 546, 553, 554, 610, 612, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись 2, 4, 76-82, 89, 109, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18 лютого 2022 року.

Суддя Д.Л. Черкез