ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1728/23 Справа № 202/6722/22 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року (ухвалену під головуванням судді Мачуського О.М.) у цивільній справі №202/6722/22 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу від 27 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні № 34617537, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із зазначеною скаргою на постанову державного виконавця від 27.10.2020 року, яку обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням порядку обчислення строків для застосування штрафу та при її винесенні протиправно застосовано зворотню дію закону. Крім того, зазначав що не було доведено його вини стосовно несплати аліментів за рішенням від 05.10.2012 року, а отже і виникнення заборгованості.

У зв`язку із цим вважав постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу від 27 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні № 34617537 протиправною та просив її скасувати, а також поновити строк на оскарження дій державного виконавця і покласти судові витрати на органи ДВС.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою на постанову державного виконавця від 27 жовтня 2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 на дії державного виконавця та стягнуто з Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра (як правонаступника Новокодацького ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн..

В апеляційній скарзі Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпрапросить скасувати зазначену ухвалу в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та постановити нову, якою скасувати оскаржувану ухвалу у цій частині, а в іншій залишити судове рішення без змін. Також, просив витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 ..

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що незалежно від причин відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, судові витрати, пов`язані з розглядом такої скарги, покладаються саме на заявника. Крім того, вважав вимоги ОСОБА_1 щодо розміру витрат на адвоката значно завищеними та не співмірними. Наголошував, що постанова державного виконавця, яку ОСОБА_1 просив у судовому порядку визнати не законною та скасувати, на момент розгляду скарги по суті уже була скасована самим державним виконавцем. При цьому заявник не звертався до них з будь-якими письмовими чи усними заявами про можливе порушення його прав в рамках виконавчого провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить витяг із комп`ютерної програми «Д-3» про доставку електронних листів та SMS (т.3 а.с.76)

Згідно із п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Крім того, відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнутих з ДВС судових витрат, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стягуючи з Другого Правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що вони підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не можливо погодитись з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Другий Правобережний ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 2429/5 від 15.06.2022 року є правонаступником Новокодацького ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В результаті розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу від 27 жовтня 2020 року, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у її задоволенні у зв`язку із відсутністю на момент ухвалення рішення документа, який оскаржувався.

Згідно статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частині 1 статті 134 ЦПК України зазначено, що кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує

понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначалось вище в процесі розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову ДВС від 27 жовтня 2020 року суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у її задоволенні.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог статті 452 ЦПК України при відмові у задоволенні зазначеної скарги, стягнув понесені заявником судові витрати у вигляді правничої допомоги .

Оскарження дій державного виконавця урегульовано положеннями розділу VII ЦПК України «Судовий контроль над виконанням судових рішень».

Стаття 452 ЦПК України є спеціальною нормою прямої дії, якою чітко визначено, що в разі відмови у задоволенні скарги судові витрати покладаються на заявника.

Зазначена стаття не містить додаткових умов для застосування даного положення, а також не має винятків щодо його не застосування, а тому не залежно від причин такої відмови у задоволенні скарги на дії органів ДВС, судові витрати до яких відповідно до ст. 141 ЦПК України належать витрати на правову допомогу, покладається саме на заявника.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення із ДВС судових витрат, понесених при подачі скарги ОСОБА_1 .

Оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення не відповідає вимогам процесуального права, то наявні підстави для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнутих судових витрат, адже вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року в частині стягнення з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. скасувати.

Сплачений Другим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) платіжним дорученням №1707 від 07 грудня 2022 року судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2481 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді: