ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/167/22Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/228/23 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та без сторін, які просять справу слухати у їх відсутність

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 605/167/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Зубарєвої Любові Богданівни на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року, ухваленого суддею Горуц Р.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, у вигляді двох земельних ділянок площами 0,26 га та 1,9792 га з кадастровими номерами :01:001:0941 та :01:001:0196, які розташовані на території Новосілківського Старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належали її чоловіку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що з 1984 року перебувала у шлюбу із ОСОБА_4 , постійно проживаючого у АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вище згадане спадкове майно.

15.06.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на дані земельні ділянки.

Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку кадастровий номером :01:001:0941, зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 248 площею 0,26 га, а право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0196, зареєстровано в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 248 площею 1,9792 га, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, підстава для державної реєстрації є Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 243738 від 22.03.2005 року й належать ОСОБА_4 .

15.03.2017 року ОСОБА_4 уклав договори оренди землі № 462, 463 на земельні ділянки площами 0,26 га кадастровий номер :01:001:0941 та 1,98 га кадастровий номер :01:001:0196 із ТзОВ Мрія Фармінг Карпати терміном на 7 років кожна.

Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 243738 від 22.03.2005 року у неї відсутній, оскільки знаходиться у товаристві.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, у вигляді 1/3 частки двох земельних ділянок площею 0,26 га та 1,9792 га відповідно з кадастровими номерами :01:001:0941 та :01:001:0196, які розташовані на території Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, яке належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладено на позивача в межах нею понесених.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Зубарєва Л.Б. просить скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що спадкоємці за законом - відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дочки) претензій до спадкового майна не мають. Не мають наміру звертатися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України чи мають претензії до спадкового майна немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

В зв`язку з цим, звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно й просила винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельні ділянки площами 0.26 га, кадастровий номер :01:001:0941 та 1.9792 га, кадастровий номер :01:001:0196, що розташовані на території Новосілківської сільської ради Тернопільського району (в минулому Підгаєцького району) Тернопільської області й призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №243738 від 22.03.2005 року.

Відповідачі по справі позовні вимоги визнали і не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Однак ухвалою суду від 07.11.2022 року відмовлено у прийняті визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно ,зазначаючи, що спадкове майно складається з 1/3 частки вищевказаних земельних ділянок.

Вважають, що ухвала суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідачі неодноразаво визнавали позов.

Таким чином, суд першої інстанції порушив положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України в частині відмови в прийнятті визнання позову, оскільки не наведено мотивів, яким чином визнання позову відповідачами порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, яких саме осіб та в чому саме полягає таке порушення.

Не заслуговують на увагу посилання суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачі не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні заяви відповідачів про відмову від прийняття спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки відповідачі по справі з 2000 року не проживають в с. Новосілка, хоча залишилися зареєстрованими за адресою по АДРЕСА_1 .

13.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 отримали карту повіту і із сім`ями проживають в Польщі.

Під час перебування в Україні проживають в м. Калуші по зазначених вище адресах, в с. Новосілка не бувають.

Слід зазначити, що будинок, в якому зареєстровані сторони, перебуває в аварійному стані й не придатний для постійного проживання. ОСОБА_4 в даному будинку також постійно не проживав більше 20 років.

Таким чином, відповідачі не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому спадщину не прийняли.

Крім цього, відповідачі не мають наміру приймати спадщину й прийняли рішення, що єдиним спадкоємцем є їхня мама, позивачка по справі.

Щодо довідки Новосілківського Старостинського округу Підгаєцької міської ради № 159 від 14.06.2021 року, то слід зазначити, що нотаріус вимагав саме таку довідку (реєстрація та проживання). В іншому випадку нотаріус не приймав документи на оформлення спадщини.

Відзиви на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зубарєва Л.Б. до суду апеляційної інстанції не поступали.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Зубарєва Л.Б. не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримує.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, подавши заяви про слухання справи у їх відсутності, апеляційну скаргу підтримали та просять скасувати рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05.12.2022 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Із заяв вбачається, що в АДРЕСА_1 не проживають з 2000 року. Спадщину не прийняли й приймати її не мають бажання.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні заяви відповідачів про відмову від прийняття спадщини, які б були поданими протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Як позивач так і відповідачі відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в даному випадку, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 в рівних частках, тобто по 1/3 частці спадкового майна. 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Федюшиною О.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , через відсутність правовстановлюючих документів, не на все спадкове майно (земельні ділянки), а лише на їх 1/3 частку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 січня 1984 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінила прізвище із дошлюбного ОСОБА_6 на прізвище чоловіка Мацалап, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 червня 2021 року( т.1, а.с.8).

Батьками відповідачів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьки ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 січня 1984 року та серії НОМЕР_3 від 23 червня 2021 року (т. 1, а.с. 29).

ОСОБА_9 03 липня 2010 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 та змінила прізвище на прізвище чоловіка ОСОБА_11 (скорочена копія свідоцтва про одруження, перекладена з польської мови на українську та засвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М.Р.) (т. 1, а.с. 28).

17 липня 2010 року ОСОБА_12 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 , у зв`язку з чим змінила прізвище на прізвище чоловіка (скорочена копія свідоцтва про одруження, перекладеної з польської мови на українську та засвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М.Р.) (т. 1 а.с. 32).

ОСОБА_4 на праві приватної власності належало дві земельні ділянки площами 0,26 га та 1,9792 га з кадастровими номерами :01:001:0941 та :01:001:0196, які розташовані на території Новосілківського старостинського округу (колишньої Новосілківської сільської ради) Підгаєцької міської ради Тернопільського (в минулому Підгаєцького) району Тернопільської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 243738 від 22 березня 2005 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 травня 2021 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 липня 2017 року та витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 11 серпня 2021 року (т.1, а.с.12-16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ) (т. 1, а.с. 7).

Із довідки вих. № 159 від 14 червня 2021 року Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка додана до позовної заяви, а також міститься у матеріалах спадкової справи за № 30/2021 від 15 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані і проживали дружина ОСОБА_1 , 1961 року народження, дочки ОСОБА_2 , 1983 року народження та ОСОБА_14 , 1985 року народження, внук ОСОБА_15 , 2012 року народження та внучка ОСОБА_16 , 2002 року народження (т. 1 а.с. 154).

15.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на дані земельні ділянки, що підтверджується відповіддю нотаріуса № 129/02-14 від 05.10.2021 року та рекомендовано звернутися до суду (т. 1 а.с. 147).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положенням ч. 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Проаналізувавши матеріали справи, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину двох земельних ділянок, належних на праві власності її покійному чоловікові, оскільки на момент його смерті вона разом з дочками проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем, що відповідає вимогам частини 3 статті 1268 ЦК України.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Не заслуговує не увагу посилання представника апелянта на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому не прийняли спадщину, оскільки даний будинок є аварійним і як ОСОБА_4 , так і інші члени родини там не проживали з 2000 року. Претензій до спадкового майна не мали і не мають наміру звертатися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, підтримуючи позовні вимоги матері, що стверджується поданими до суду першої інстанції заявами.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до статтей 17,18 Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Однак, подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви, як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду, про визнання позову та підтримання апеляційної скарги, не підписані їх кваліфікаційними власними електронними підписами, що підтверджується актами, складеними працівниками судів.

Матеріали справи не містять даних про те, що на день смерті батька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали разом із спадкодавцем, а також те, що даний будинок є аварійним.

Колегія суддів не приймає як доказ, долучені до апеляційної скарги посвідки на проживання у Республіці Польща ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13.11.2013 року, на підтвердження факту щодо не проживання їх разом із спадкодавцем, оскільки дані документи підтверджують право, а не обов`язок проживати на території Республіки Польщі. Матеріали справи не містять доказів, що відповідачі із сім`ями проживають у Республіці Польща з 2013 року.

Крім того, дані докази не були предметом дослідження у суді першої інстанції і подані в порушення вимог ч. 8 ст. 83 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07.11.2022 року відмовлено у прийняті визнання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія приходить до висновку про правомірність винесення судом першої інстанції ухвали від 07.11.2022 року.

Що ж стосується довідок Новосілківського старостинського округу Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області № № 17, 18 від 07.06.2022 року, то вони містять інформацію про те, що на даний час (червень 2022 року) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають по місцю своєї реєстрації (т. 1 а.с. 63-64), однак не спростовують того факту, що на момент смерті їх батька ОСОБА_4 вони разом з ним не проживали.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Питання прийняття спадщини або відмови від її прийняття також врегульовано положеннями пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно визначився із тим, що як позивач так і відповідачі відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в даному випадку вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , в рівних частках, тобто по 1/3 частці спадкового майна, оскільки ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 заяви про відмову від спадщини до нотаріуса не подавали.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зубарєва Любові Богданівні залишити без задоволення.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак