Постанова

Іменем України

07 лютого 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2545/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 27 вересня 2022 року

в складі судді Бусик О. Л.

у цивільній справі №757/38347/21-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

до ОСОБА_1

про відібрання дитини, позбавлення батьківських справ та стягнення аліментів

У С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

відібрати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 з позбавленням його батьківських прав;

стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь дитини у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовна заява мотивована тим, що до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Печерська РДА) надійшло повідомлення про те, що в дошкільний навчальний заклад №798 батько ОСОБА_1 привів свою малолітню доньку ОСОБА_2 , з явними ознаками про вчинення фізичного насильства над дитиною, яка повідомила, що її побив батько, після чого малолітню було госпіталізовано.

На підставі вказаного випадку, Печерською РДА було прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини, а також здійснено вихід за місцем проживання дитини, де під час обстеження встановлені незадовільні житлово-побутові умови проживання родини.

Також зазначив, що ОСОБА_1 приходив до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА та надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що дійсно побив доньку за те, що вона розкришила крихти хліба.

Позивач вважав, що така поведінка відповідача вказує на доцільність відібрання малолітньої дитини у ОСОБА_1 з позбавленням його батьківських прав, що не звільняє батька від обов`язку утримання дитини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Відібрано малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від батька ОСОБА_1 , без позбавлення його батьківських прав щодо дитини. Дитину передано Службі у справах дітей та сім`ї Печерської РДА для її подальшого влаштування у встановленому законом порядку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь особи або закладу, де буде влаштована його малолітня дитина - ОСОБА_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи;

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відібрання дитини з тих підстав, що відповідач одного разу побив доньку та під час обстеження житлових умов встановлені незадовільні житлово-побутові умови проживання родини є необґрунтованим та передчасним, таким, що порушує право дитини на виховання в сім`ї та зростання в родині.

Суд послався на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, але неправильно застосував їх, оскільки не надав належної правової оцінки інформації про здійснення соціального супроводу відповідача та не врахував тієї обставини, що протягом судового розгляду справи відповідач цілеспрямовано покращував умови проживання родини в квартирі, облаштовував для доньки окрему кімнату, довівши умови в квартирі до "задовільного" рівня.

Вважав, що судом не взято до уваги того факту, що він успішно пройшов та засвоїв дві корекційні програми для кривдника, метою яких була допомога особі, що вчинила насильство.

Резюмував, що судом першої інстанції не враховано того, що ще до ухвалення оскаржуваного рішення ним в повному обсязі усунуто ті обставини, які стали підставою для відібрання у нього дитини, а саме, що він успішно пройшов і засвоїв два курси типової програми кривдників, вдосконалював свої батьківські здібності та поведінку, працював з психологами, а також створив задовільні умови для проживання дитини в квартирі.

Також вказував, що судом не надано належної правової оцінки його поведінці по відношенню до доньки, яка мала місце вже після відібрання дитини.

Зауважив, що побиття дитини було разовим, будь-яких інших фактів побиття доньки матеріали справи не містять.

На думку відповідача, залишення дитини з ним не є небезпечним для життя, здоров`я та морального виховання дитини.

За наведених обставин просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2022 в частині задоволених позовних вимог про відібрання дитини та стягнення аліментів, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідач та його представник - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній, та просили задовольнити.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання представника не направив, клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В липні 2021 року чотирирічна ОСОБА_2 проживала разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , та відвідувала дошкільний навчальний заклад №798, який знаходиться в Голосіївському районі м. Києва.

07.07.2021 до Служби у справах дітей та сім`ї надійшло повідомлення про те, що в дошкільний навчальний заклад №798 батько привів малолітню дитину з наявними фізичними ознаками, які можуть свідчити про жорстоке поводження з нею.

07 липня 2021 року посадовою особою Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації спільно з фахівцем із соціальної роботи Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб та інспектором сектору ювенальної превенції Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснено виїзд у дошкільний навчальний заклад №798 з метою з`ясування ситуації щодо малолітньої ОСОБА_2 .

Станом на 07 липня 2021 року при складанні Акта проведення оцінки рівня безпеки дитини, зафіксовано на тілі малолітньої ОСОБА_2 фізичні ознаки, що можуть свідчити про вчинення фізичного насильства над дитиною (на обличчі дівчинки сліди від ударів, садна на чолі з лівої сторони та на спині сліди від подряпин; дитина повідомила вихователю садочка, що її побив батько).

Того ж дня - 07.07.2021 посадовою особою Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації була викликана бригада екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва, яка оглянула дитину та госпіталізувала ОСОБА_2 по соціальним показникам до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит».

Згідно з повідомлення Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 09.07.2021 №01.9/01-11/1137, 07 липня 2021 року о 13 год. 50 хв. в травмпункт за допомогою зверталася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої, гематоми, садна з лівої сторони чола, з правої сторони обличчя, забої, садна, гематоми поперекового відділу та лівого колінного суглобу. Дитину після огляду та надання медичної допомоги госпіталізували.

Зі слів ОСОБА_1 , 06.07.2021 року у нього виник конфлікт з донькою, під час якого він не зміг справитися зі своїми емоціями через те, що ОСОБА_2 гралася крихтами хліба, та почав її бити долонями по обличчю, спині, тулубу приблизно три хвилини, про що зазначено в Акті оцінки потреб сім`ї/особи №189-07-21 (а. с. 98 на звороті).

Відповідно до направлення Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» малолітню ОСОБА_2 госпіталізовано до дитячої клінічної лікарні №7 м. Києва.

На підставі розпорядженням Печерської РДА №443 від 07 липня 2021 року, у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини, відібрано у ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розміщено до дитячої клінічної лікарні м. Києва з подальшим влаштуванням до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що також підтверджується клопотанням та листом в.о. начальника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 07 та 08 липня 2021 року, відповідно.

07 липня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї Печерської РДА надано висновок про доцільність відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батька ОСОБА_1 , згідно розпорядження від 07.07.2021 №443 "Про відібрання дитини".

Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07 липня 2021 року, висновок комісії щодо рівня безпеки дитини встановлено як «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

08 липня 2021 року Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видане направлення №Ц 51-В/З до відділення загальної соціально-психологічної реабілітації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї м. Києва ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина: дитина зазнала фізичного насильства з боку батька, потребує проходження курсу соціально-психологічної реабілітації.

Згідно з власноручно написаними відповідачем поясненнями на ім`я в.о. начальника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, останній зазначає, що побив дитину м`яким боком долоні, що призвело до синців на правій скроні та попереку і почервоніння на боках обличчя.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітньої (неповнолітньої) дитини від 09 липня 2021 року зафіксовано незадовільні житлово-побутові умови проживання; санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормам; батьку надано рекомендації щодо дотримання санітарних вимог та недопустимості вчинення домашнього насильства.

З акта оцінки потреб сім`ї/особи №189-07-21, проведеним за період з 09 по 15 липня 2021 року, щодо відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що випадок класифіковано як «складний», а відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї, за результатами оцінювання потреб з`ясовано наявність складних життєвих обставин, а основними ознаками та чинниками, що їх спричиняють є домашнє насильство (жорстоке поводження над дитиною).

Наведені фактичні обставини свідчать про те, що доросла людина у віці 50-ти років била протягом трьох хвилин била малолітню чотирирічну дівчинку за те, що вона залишила крихти хліба у ліжку, після чого дитину було госпіталізовано до лікарні.

Судом також встановлено, що 16 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації із проханням надання йому соціальних послуг.

Згідно з договором про надання послуг соціального супроводу №136 від 04 серпня 2021 року, укладеним між Печерським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і ОСОБА_1 , останній отримує допомогу (сприяння) у вирішенні складних життєвих обставин, а саме: мінімізація складних життєвих обставин.

14 липня 2021 року ОСОБА_1 звертався із заявою до в.о. начальника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням дозволити йому та його матері ОСОБА_5 побачення з донькою ОСОБА_2 .

Згідно акту відвідування сім`ї/особи №31-08-21 від 11 серпня 2021 року, відповідач виніс сміття з квартири; своє ліжко переніс в іншу кімнату; одяг свій та ОСОБА_2 склав у шафу; в кімнату ОСОБА_2 придбав килим, облаштував місце для гри, привіз дитячі іграшки. Висновок членів комісії - продовжувати роботу в рамках соціального супроводу.

Актом обстеження умов проживання від 02 вересня 2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксовано: квартира потребує косметичного ремонту; задовільні умови проживання; небезпеку створює постійно включений газ; з пояснень ОСОБА_1 він готовий замінити газову плиту.

Акт відвідування сім`ї/особи №39-09-21 від 02 вересня 2021 року містить відомості, аналогічні зазначеним в акті відвідування сім`ї/особи №31-08-21 від 11 серпня 2021 року.

В акті відвідування сім`ї/особи №34-10-21 від 04 жовтня 2021 року зафіксовано, зокрема, що відповідач постелив лінолеум на балконі та кухні, килимову доріжку в коридорі; на момент відвідування в квартирі було чисто; ОСОБА_1 повідомив, що відвідує свою доньку ОСОБА_2 в Центрі реабілітації. Висновок членів комісії - продовжувати роботу в рамках соціального супроводу.

Згідно з договором про участь в індивідуальній програмі, укладеним між тренером програми ОСОБА_7 , яка діє на основі цивільно-правового договору про виконання робіт №02-38/229 від 05 липня 2021 року, відповідач є учасником психологічних занять.

Довідкою від 01 листопада 2021 року №06/030 Київського міського центру соціальних служб Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підтверджується, що ОСОБА_1 пройшов курс навчання «Розвиток батьківського потенціалу» з 18 вересня по 30 жовтня 2021 року загальним обсягом 8 занять (24 години).

Акт відвідування сім`ї/особи №63-11-21 від 09 листопада 2021 року містить аналогічні викладеним у акті відвідування сім`ї/особи №34-10-21 від 04 жовтня 2021 року відомості.

Зі змісту психологічно-педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_2 (4 роки), складеною 09 грудня 2021 року за №069011-247 практичним психологом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вбачається, що дитина з 13 липня 2021 року та по цей час перебуває в указаному Центрі. На момент зарахування до Центру дитина знаходилася у тривожному емоційному стані, важко йшла на контакт з дорослими та постійно запитувала «де тато». Адаптаційний період у Центрі пройшов в межах норми, ОСОБА_2 почала грати у спільні ігри з іншими дітьми, охоче підтримувала діалог з вихователями, виконувала правила та розпорядок дня. ОСОБА_1 відповідально ставиться до зустрічей з дитиною. Приходить вчасно, нагадує психологу про наступні зустрічі, намагається виконувати завдання. Привітав її з днем народження, прийшовши у Центр.

Адаптаційний період у ОСОБА_2 пройшов добре і зараз вона спокійно спілкується з батьком на занятті, також не спостерігається частих негативних емоційних реакцій після зустрічі з татом, дитина спокійно з ним прощається і далі продовжує грати з дітьми у групі.

Водночас, з вказаної характеристики вбачається, що зустрічі батька з дитиною проходять неемоційно. ОСОБА_2 рада бачити тата і готова грати з ним. Відповідач бере на руки доньку, але потім відсторонює від себе. Поведінка батька під час занять дивна. Він поводить себе занадто обережно, тихо, мовчить. У противагу цьому, неодноразово спостерігались певні негативні емоційні реакції у вигляді викрикування, підвищення голосу на психолога та дитину. Під час спільних занять та зустрічей з дитиною ОСОБА_1 намагається виконувати рекомендації психолога, дотримуватися нових компетентностей батьківства, але це у нього не виходить. Батько не підлаштовується під емоційний стан дитини під час гри та не вміє цього робити, не вміє грати разом з дитиною: відсторонюється від неї фізично. Не може довготривало знаходитись з дитиною. Починає тривожитися, злитися коли ОСОБА_2 плаче або незадоволена.

Також у характеристиці зазначено, що ОСОБА_1 ніколи не запитує у ОСОБА_2 як їй живеться у Центрі, що відбувається з нею за тиждень, які цікавості були і таке інше.

Свідок ОСОБА_8 , яка разом із відповідачем є батьками дітей, які відвідували ті ж самі групи дитячого садка, в судовому засіданні показала, що постійно ОСОБА_1 приводив доньку ОСОБА_2 до дитячого садка; дитина завжди ходила охайно вдягнутою та виглядала доглянутою; 07 липня 2021 року відповідач привів доньку в садочок побитою.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано того, що ще до ухвалення оскаржуваного рішення він успішно пройшов і засвоїв два курси типової програми кривдників, вдосконалював свої батьківські здібності та поведінку, працював з психологами, та те, що протягом судового розгляду справи цілеспрямовано покращував умови проживання родини в квартирі, облаштовував для доньки окрему кімнату, довівши умови в квартирі до "задовільного" рівня.

Навпаки, з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом враховано всі вище наведені обставини, що і послугувало підставою для висновку суду про відмову в задоволені позову про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку, що в поведінці відповідача в рамках соціального супроводу не відбулося позитивних змін, що становите небезпеку для малолітньої ОСОБА_2 , з точки зору її соціалізації, збереження фізичного та психологічного здоров`я, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність задоволення позовних вимог про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав.

До того ж, суд правильно вказав на те, що за обставин які склалися у сім`ї ОСОБА_1 , тимчасове по своїй суті відібрання дитини є доцільним, як з точки зору дотримання здоров`я та якнайкращих інтересів дитини, так і з точки зору надання відповідачу можливості проявити своє прагнення до виправлення у ставленні до виконання батьківських обов`язків.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки не надано належної оцінки інформації про соціальний супровід відповідача.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки як вбачається з мотивувальної частини рішення, судом встановлено обставини щодо соціального супроводу відповідача та в мотивувальній частині оскаржуваного рішення надано таким обставинам правову оцінку. Зокрема, судом зазначено, що ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 не є байдужим, між ними зберігаються почуття взаємної прив`язаності; відчувається, що відповідач не байдуже ставиться до утримання та виховання доньки.

Також судом проаналізовано ту обставину, що відповідач регулярно навідує доньку, став суб'єктом отримання послуг соціального супроводу, в квартирі частково проводяться ремонтні роботи, наявні покращення умов проживання для дитини, які розцінюються як задовільні.

Разом з тим, врахувавши вказані вище обставини та водночас з`ясувавши, що членами комісії соціальної служби надані неодноразові висновки щодо ОСОБА_1 про продовження відносно нього робіт в рамках соціального супроводу, оскільки позитивних змін у поведінці батька не відбулося, суд і дійшов висновку про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Незгода скаржника з оцінкою суду наявним в матеріалах справи доказам не вказує на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та неповно з'ясував обставини справи, оскільки згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З цих же підстав не заслуговують на увагу судової колегії і доводи апеляційної скарги, що суд не надав правової оцінки поведінці відповідача по відношенню до доньки, яка мала місце вже після відібрання дитини.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував тієї обставини, що відповідач цілеспрямовано покращував умови проживання родини в квартирі, облаштував для доньки окрему кімнату, довівши умови в квартирі до задовільного рівня спростовуються викладеними судом аргументами в мотивувальній частині рішення (а. с. 169 на звороті, 173).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що задовольняючи позовні вимоги в частині відібрання дитини суд виходив з тих підстав, що відповідач побив доньку та під час обстеження житлово-побутових умов встановлені незадовільні умови проживання дитини колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки відповідач перекручує висновок суду, який послугував підставою для задоволення позову в цій частині.

Так, як вже вказувалося вище, задовольняючи позовні вимоги про відібрання дитини, суд виходив з того, що протягом тривалого часу не відбулося позитивних змін в поведінці відповідача, що становитиме небезпеку для залишення дитини з останнім.

Більше того, у всіх наданих позивачем письмових доказах, які не спростовані відповідачем, міститься інформація про те, що дитину відібрано у ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що останній допустив жорстоке поводження з дитиною (побив дитину), що становить безпосередню загрозу життю і здоров'ю малолітньої дитини.

Як вже зазначалося вище, в матеріалах справи наявні докази, того, що 06.07.2021 п`ятдесятирічний батько (позивач у справі - ОСОБА_1 ) протягом трьох хвилин бив чотирирічну дівчинку (малолітню ОСОБА_2 ) за те, що дитина бавилася крихтами хліба. А 07.07.2021 ОСОБА_2 госпіталізували з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої, гематоми, садна з лівої сторони чола зліва та з правої сторони обличчя, забої, садна, гематоми поперекового відділу та лівого колінного суглобу.

Враховуючи, що за свідченнями ОСОБА_1 таке побиття малолітньої дитини відбулося внаслідок того, що він не міг справитися зі своїми емоціями, то останній повинен був надати до суду першої інстанції такі докази, які б підтверджували, що в його поведінці відбулися зміни, що дозволяють йому контролювати свої емоції та психологічний стан.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги того факту, що він успішно пройшов дві корекційні програми для кривдника, метою яких була допомога особі, що вчинила насильство, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для тимчасового відібрання малолітньої дитини.

Сам по собі факт того, що відповідач пройшов дві корекційні програми для кривдника, метою яких була допомога особі, що вчинила насильство, свідчить лише про те, що ОСОБА_1 був слухачем таких програм. А факт того, чи відбулися зміни у його поведінці, яким може бути висновок психолога, відповідачем не надано.

Навпаки в матеріалах справи наявна психолого-педагогічна характеристика на дитину в якій практичний психолог Центру соціально-психологічної реабілітації дітей відобразила поведінку батька під час зустрічей та спілкування з донькою в Центрі, вказавши, що неодноразово спостерігалися певні негативні емоційні реакції у вигляді викрикувань, підвищення голосу на психолога та дитину.

Доводи апеляційної скарги про те, що побиття дитини було разовим та відсутні докази інших фактів побиття дитини не є підставою для скасування рішення суду.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи представника відповідача, що ніхто не може дати гарантій того, що побиття дитини не повториться.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що за відсутності в матеріалах справи доказів того, що поведінка відповідача змінилася таким чином, що він навчився контролювати свої емоції по відношенню до малолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про відібрання дитини.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Так, ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції врахувавши обставини щодо стану здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, а також застосувавши положення ч. 4 ст. 170, ст. 180, 181, 182, 193 СК України, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В прохальній частині апеляційної скарги відповідач лише просив скасувати рішення про стягнення аліментів та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, однак в самій скарзі не навів доводів незгоди з рішенням суду в цій частині, в тому числі й щодо розміру аліментів, визначених судом.

Таким чином, відсутні правові підстави і для скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав і рішення суду в цій частині не оскаржується позивачем, то у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про відібрання дитини та стягнення аліментів дітей є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 379, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в частині позовних вимог про відібрання дитини та стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець