Справа № 585/345/23
Номер провадження 2-з/585/1/23
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І.,

розглянувши заяву (клопотання) ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Дехніч звернулася до суду із заявою (клопотанням) про забезпечення позову.

Заяву (клопотання) мотивує тим, що нею подано до Роменського міськрайонного суду позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Зазначає, що з 01.06.1996 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними 18.02.2004 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , та 22.07.2015 нежитлову будівлю, по АДРЕСА_2 . З початку 2017 року вони як поружжя разом не проживають. Відповідач не визнає її право власності на вищезазначене майно. Але їй стало відомо про те, що за її чоловіком з`явились боргові зобов`язання. ОСОБА_2 надав їй 2 постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №66907608 та ВП №68170563, в процесі виконання яких було накладено арешт на спірне нерухоме майно. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може суттєво впинути на її права та інтереси у разі задоволення позову, тому просить заборонити страшому державному виконацю Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) ОСОБА_3 вчиняти заходи з примусового виконання виконавчого листа за №2/585/88/21 від 16.08.2021, виданого Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03.12.2018 в сумі 1105696,59 грн., що станом на 01.10.2020 становить еквівалент 39056,06 доларів США, 10510 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Мукорезу О.Л. вчиняти заходи з примусового виконання виконавчого листа за №585/2711/20, виданого 22.11.2021 Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 294780,15 грн. та судові витрати в розмірі 3007,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (пункт 2) .

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

На стадії виконавчого провадження виконавчий документ виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.

ОСОБА_1 у своєму клопотанні просить заборонити страшому державному виконацю Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) ОСОБА_3 вчиняти заходи з примусового виконання виконавчого листа за №2/585/88/21 від 16.08.2021, виданого Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03.12.2018 в сумі 1105696,59 грн., що станом на 01.10.2020 становить еквівалент 39056,06 оларів США, 10510 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Мукорезу О.Л. вчиняти заходи з примусового виконання виконавчого листа за №585/2711/20, виданого 22.11.2021 Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 294780,15 грн. та судові витрати в розмірі 3007,35 грн.

Тобто фактично ОСОБА_1 просить заборонити державному та приватному виконавцям здійснювати примусове виконання судових рішень, що призведе до зупинення виконання судових рішень, що є недопустимим.

Отже, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду від 01.10.2020 (справа №524/188/18) та від 29.01.2021 (справа №638/5084/20) .

Крім того, ОСОБА_1 до свого клопотання не додає доказів і не повідомляє обставин, що примусове виконання судових рішень здійснюється внаслідок стягнення особистого боргу відповідача і взяті в борг кошти, які стягуються на підставі судових рішень, не використовувались ними спільно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви (клопотання) про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова