ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29261/21

Провадження № 22-ц/4820/362/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/29261/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2022 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, в якому просив визнати бездіяльність колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. незаконною; стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., завдану незаконною бездіяльністю суду.

На підтримання заявлених позовних вимог, позивач вказував, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24 липня 2014 року порушено провадження у справі № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ «Октант-Центр», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, тобто до 16 листопада 2014 року призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого. У зв`язку із неодноразовими відводами та зверненням до Державного бюро розслідувань від учасників та кредиторів справи, ухвалою від 14 січня 2019 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати у колегіальному складі суду, у складі колегії з трьох суддів: головуючий суддя Грамчук Ігор Васильович, судді Крамар Сергій Іванович та Вибодовський Олександр Дмитрович, однак з моменту призначення колегіального складу суду у справі № 924/159/14 до сьогоднішнього дня пройшло вже майже три роки, а з моменту порушення провадження у справі - взагалі більше семи років. Позивач посилався, що станом на даний час, жодних вагомих зрушень у справі про банкрутство ТОВ «Октант-Центр» немає, що порушує максимально допустимі строки розгляду. З боку колегії суддів Господарського суду Хмельницької області досі не вживаються та не вчиняються належні заходи, спрямовані до завершення та вирішення справи № 924/159/14. Таким чином, у зв`язку із тривалим судовим розглядом вказаної справи, розпорядження майном боржника досі не відбулося, а суд як перебував на стадії підготовчого провадження, так на ній і зупинився. Це, безумовно, негативно впливає на стан майна боржника та знижує можливість у майбутньому забезпечити вимоги всіх кредиторів за рахунок нього. Крім того, позивач вказував, що 17 березня 2016 року, він звернувся до суду з заявою про заміну кредитора у справі - ПАТ «ВТБ Банк» на нього, в частині грошових вимог до боржника на загальну суму 23 066 082 грн 66 коп, розгляд поданої заяви був призначений на 26 жовтня 2016 року і на вимогу суду ним надано всі необхідні докази для вирішення поданої заяви, однак подана ним заява про заміну кредитора була вирішена лише після шести років з моменту її подання. Таким чином безпідставне затягування судового процесу та несвоєчасне вирішення його вимог принижувало його честь та гідність, протягом усього цього часу він змушений був терпіти глибокі душевні страждання та постійно захищати свої інтереси перед іншими. Через такі дії колегії суддів Господарського суду Хмельницької області, замість того, щоб витрачати фінансові заощадження на себе чи свою сім`ю, змусили його витрачати їх на отримання дороговартісної кваліфікованої правничої допомоги. Необхідність повернення добропорядності собі та своєму імені значною мірою порушують його звичний спосіб життя. Судова тяганина з метою захисту його порушеного права та законних інтересів для нього, окрім того, що є коштовною, вимагає ще й надскладних психологічних зусиль. Безпідставне затягування судового процесу з боку головуючого та членів колегії тільки пригнічувало його емоційний стан та внутрішнє ставлення до ситуації. Кожне судове засідання має наслідком для нього глибокі психологічні страждання та хвилювання, через що його організм перебуває у постійному стресі. Більше того, необхідність захисту свого порушеного права та постійне доказування такого, для нього, як для законослухняного громадянина, були приниженням честі та гідності. Постійна необхідність у систематичному поясненні усім близьким та оточуючим, що в його діях відсутні ознаки протиправності, - погіршили стан його здоров`я та загального самопочуття. Такі протиправні дії суттєво вплинули на його стан та значною мірою виснажили його фізичне і психічне здоров`я.

Тому враховуючи, безпідставне затягування судового процесу та несвоєчасне вирішення заявлених вимог, ОСОБА_1 вказував на заподіяння йому моральної шкоди розмір якої позивач визначив у 150 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на його незаконність та необґрунтованість, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апелянта посилається на тій ж обставини що викладені в позовній заяві та вважає, що судом неповно з`ясовані обставини справи, не надано належної оцінки позиції позивача. Крім того, справа в суді першої інстанції розглядалася упередженим по відношенні до нього складом суду. У зв`язку, з рядом грубих порушень з боку судді Мазурок О.В. під час розгляду іншої справи, ним неодноразово скеровувалися різні скарги з приводу такої поведінки судді та заявлялися відводи, однак суд першої інстанції не побачив жодної упередженості з боку головуючої у справі судді.

З огляду на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині з закриттям провадження і справі в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Так судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27 лютого 2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Октант-центр», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів товариства, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сибаля Андрія Михайловича.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24 липня 2014 року порушено провадження у справі № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ «Октант-Центр», здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення господарським судом Хмельницької області справи № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ «Октант-центр», визначено вимоги ініціюючих кредиторів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТзОВ «Октант-центр», введено процедуру розпорядження майном боржника - ТзОВ «Октант-центр», на строк 115 календарних днів, тобто до 16 листопада 2014 року. Призначено розпорядником майна боржника - ТзОВ «Октант-центр», арбітражного керуючого Сибаля Андрія Михайловича, якому встановлено оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень шляхом її авансування заявником (кредитором) у відповідності до вимог ч. 2 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вжито заходи щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави ТзОВ «Октант-центр» та зобов`язано арбітражного керуючого Сибаля А.М. :- не пізніше 12 вересня 2014 року подати до господарського суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів; - не пізніше 12 вересня 2014 року скласти реєстр вимог кредиторів та подати його на затвердження до господарського суду; - не пізніше 24 вересня 2014 року провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; - вчинити увесь комплекс дій визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в тому числі проаналізувати фінансово-господарську діяльність боржника та вчинити дії спрямовані на виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства або приховування стійкої фінансової неспроможності останнього та призначено попереднє засіданні у справі № 924/159/14.

Розгляд справи № 924/159/14 досі триває та незавершений прийняттям судового рішення по суті справи.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди посилався на неправомірний довготривалий судовий розгляд справи Господарським судом Хмельницької області господарської справи про банкрутство ТзОВ «Октант-Центр» та просив визнати бездіяльність колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. під час розгляду справи з цих підстав незаконною.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів бездіяльності суддів Господарського суду Хмельницької області, наслідком яких є заподіяння йому моральної та (або) майнової шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно з частинами першою, одинадцятою статті 49 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI«Про судоустрій і статус суддів» (тут і далі в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Законом встановлено імунітет суду, і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, за своєю суттю, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію незалежно та неупереджено.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї зі справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що з огляду на обставини тієї справи таке обмеження було пропорційним (рішення від 12 березня 2009 року у справі Плахтєєв та Плахтєєва проти України (Plakhteyev and Plakhteyeva v. Ukraine)).

Схожий висновок висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, в якій зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

П. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Закони України не передбачають розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Отже, оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 62-65), від 13 березня 2019 року у справі № 462/32/17, від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 24-26).

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення до суду), стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду(судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України).

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 454/3208/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine» від 21 грудня 2010 року).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити процесуальні рішення судді інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за такі рішення є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі особливостей відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).

Отже рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. під час розгляду господарської справи слід скасувати, а провадженні в справі в цій частині закрити на підставі п. 1 сч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо вимог позивача про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю суду, то колегія суддів виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 688/2479/16-ц зауважує, що відповідачем за вимогою про відшкодування шкоди є Держава в особі Державної казначейської служби України і такі вимоги можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України

Вказана стаття регламентує відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частини перша та друга статті 1176 ЦК України).

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратури і суду слід застосовувати частину шосту статті 1176 ЦК України, згідно з якою така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначено вище за чинним законодавством та правовими позиціями Верховного Суду вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені, а процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути встановлені судами апеляційної та касаційної інстанцій лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені,

Господарська справа № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ «Октант-Центр» на даний час перебуває в провадженні Господарського суду Хмельницької області від 24 липня 2014 року, її розгляд не завершено, судові рішення, дії чи бездіяльність суддів Господарського суду Хмельницької області в апеляційному чи касаційному порядку не оскаржувались та не переглядались, можливі порушення норм чинного законодавства судом в межах даної господарської справи апеляційним чи касаційним господарськими судами не встановлено, в межах даної цивільної справи суд загальної юрисдикції з підстав, вказаних вище, не може давати оцінку законності дій чи бездіяльності господарського суду під час розгляду господарської справи.

За таких обставин, оскільки неправомірна бездіяльність суддів Господарського суду Хмельницької області під час розгляду господарської справи не встановлена, то відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю суду та в позові в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови в позові в частині стягненні моральної шкоди, фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у позовній заяві, яким надана належна правова оцінка судом першої та апеляційної інстанцій, а в апеляційній скарзі не наведено інших достатніх та достовірних доказів в обґрунтування позивачем цих своїх вимог.

Також суд відхиляє твердження апелянта, що справа в суді першої інстанції розглядалася упередженим по відношенні до нього з боку судді Мазурок О.В., яка безпідставно залишили даний позов без розгляду відповідною ухвалою, що була скасована апеляційним судом, крім того ним (апелянтом) неодноразово скеровувалися різні скарги з приводу поведінки судді при розгляді іншої справи № 686/7103/21 за його участю та заявлялися відводи.

У відповідності до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак як вбачається з матеріалів справи наявність вказаних обставин не встановлено та апелянтом такі обставини не доведено.

При цьому за нормами ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі, тобто після скасування ухвали про залишення заяви без розгляду та повернення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції суддя має право продовжити розгляд справи.

Також згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2022 року частині відмови в задоволенні позову про визнання бездіяльністі колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності колегії суддів Господарського суду Хмельницької області у складі Грамчука І.В., Крамара С.І. та Вибодовського О.Д. незаконною закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.

Судді А.М. Костенко Р.С. Гринчук Т.В. Спірідонова