Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2023 Справа №607/2258/23

Провадження №2/607/1344/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Постюк О.А.

представника відповідача адвоката Михалюка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 5000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, з індексацією відповідно до закону.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 13 липня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти на даний час навчаються у Тернопільському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради Тернопільської області. Діти зареєстровані у квартирі по АДРЕСА_1 , частка якої належить їй. Сини перебувають на її утриманні, участі в якому відповідач добровільної участі не приймає. В утриманні дітей їй допомагають її батьки, зокрема батько, який перебуває за кордоном та фінансово допомагає, мати, яка працює вчителем початкових класів у школі. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей. При цьому, дітям постійно потрібне харчування, сини ростуть, збільшуються потреби в оновлені одягу, придбання канцелярського приладдя та інших засобів, пов`язаних з навчальним процесом. Крім цього, кожного дня необхідно кошти за харчування дітей у школі, вартість якого на одну дитину становить 80 грн. Також дітям відповідного до свого віку необхідно відвідувати культурно-розважальні заходи, на це все потрібно кошти, однак відповідач не виконує свого обов`язку з утримання неповнолітніх дітей, а вона не може самостійно забезпечити та задовольнити потреби дітей. Разом з тим, відповідач має змогу надати матеріальну допомогу дітям, оскільки останній займається підприємницькою діяльністю, з 17.11.2019 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та станом на даний час діяльність не припинена. Крім того, відповідачу належить на праві власності частина квартири АДРЕСА_2 та гараж, який знаходиться у гаражному кооперативі «Цукровик» в м. Тернополі, земельна ділянка № НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 . Будь-яких інших утриманців окрім спільних дітей відповідач не має. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Присутня в судовому засіданні представник позивача адвокат Повстюк О.А. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Крім цього, просила врахувати суд той факт, що відповідач отримує стабільний дохід у великому розмірі та має у власності кілька об`єктів нерухомого майна, а тому може сплачувати аліменти у розмірі, який просить стягнути з останнього позивач.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача адвокат Михалюк В.І. вказав, що відповідач визнає позов частково, зокрема щодо стягнення з нього аліментів у розмірі по 2600 грн на кожну дитину щомісячно. Зазначив, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів є занадто великим, оскільки доходи відповідача від підприємницької діяльності на даний час не є великі, розмір доходу зазначений у податкових деклараціях є сукупним оборотом сум за рік, а не чистим доходом, а відтак відповідач не взмозі сплачувати аліменти у розмірі по 5000 грн на кожну дитину. Крім цього, просив суд врахувати той факт, що у власності позивача також перебуває нерухоме майно, а саме земельна ділянка.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що 13.07.2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №995.

У даному шлюбі в сторін народилося двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 17.01.2023 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17.01.2023 року.

На даний час спільні діти сторін проживають разом з позивачем по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою за №2/01 від 23.01.2023 року, виданою ОСББ «Юнона».

Як слідує з довідки за №17 від 14.02.2023 року, виданої Тернопільським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-правовий ліцей №2» Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у 2-А2 класі та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається №1-А3 класі під час навчального процесу у ТНВК ШПЛ 2 харчуються, вартість харчування складається із сніданку 40 грн та обіду 45 грн.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №1829 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №223144601 від 08.09.2020 року, відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить частини квартири за АДРЕСА_2 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №1830 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №223158052 від 08.09.2020 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить гараж за № НОМЕР_2 , який знаходиться у гаражному кооперативі «Цукровик» у м. Тернопіль, земельна ділянка № НОМЕР_1 .

01.01.2023 року між ОСОБА_6 (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , для здійснення господарської діяльності на строк з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року включно. Сума орендної плати в місяць по даному договору встановлюється у розмірі 2400 грн.

Як слідує з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2019 рік, загальна сума доходу ФОП ОСОБА_2 за 2019 рік становить 350 200 грн.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2020 рік, загальна сума доходу ФОП ОСОБА_2 за 2020 рік становить 264 300 грн.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2021 рік, загальна сума доходу ФОП ОСОБА_2 за 2021 рік становить 354 600 грн.

З податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2022 рік вбачається, що загальна сума доходу ФОП ОСОБА_2 за 2022 рік становить 450 000 грн.

20.07.2022 року між ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середою І.А., зареєстрований в реєстрі за №300, відповідно до умов якого ОСОБА_7 передала у власність Покупцю, а ОСОБА_1 прийняла у власність належну ОСОБА_7 земельну ділянку за № НОМЕР_5 , площею 0,0600га, кадастровий номер :17:001:0078, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території міської громадської організації садівників-любителів «Тернопільське» в м. Тернополі Тернопільської області. Продаж земельної ділянки вчинено за 108 000 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, водночас, сторони не дійшли згоди з приводу розміру їх матеріального утримання.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ч.2 ст. 182 СК України).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Так судом встановлено, що підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати спільних з позивачем дітей, передбачених положеннями СК України, відсутні.

Суд зауважує, що стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Встановлено, що відповідач є особою молодого віку, із задовільним станом здоров`я, зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність з роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, отримує стабільний, регулярний дохід, має у власності нерухоме майно, а відтак має можливість матеріально утримувати своїх синів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Інших утриманців крім синів відповідач не має.

Крім цього, судом встановлено, що у власності відповідача перебувають два об`єкти нерухомого майна, а саме частина квартири та гараж, що не заперечується останнім. Також, відповідач у період з 2019-2022 років отримував стабільний дохід у значному розмірі. Більше того, відповідач, здійснюючи свою підприємницьку діяльність, орендує нежитлове приміщення для здійснення господарської діяльності та щомісячно сплачує оренду плату за приміщення в розмірі 2400 грн.

Вищенаведені обставини в цілому свідчать про те, що відповідач має можливість виконувати свій батьківський обов`язок з матеріального утримання дітей, надаючи останнім матеріальну допомогу.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2023 і досягнення дітьми повноліття.

Позивачем не доведено належними та достатніми доказами, несення нею самостійно витрат на утримання дітей в розмірі 20000 грн щомісяця, а відтак суд вважає, що розмір аліментів 3000 грн на кожну дитину, щомісяця забезпечить потреби та належні умови життя дітей.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік та потреби дітей, для забезпечення їх гармонійного розвитку.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Крім того, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Положеннями ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2023 і досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 06.03.2023.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець