Провадження № 2/760/4369/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» /далі - КП «Київтеплоенерго»/ (; адреса для листування: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 83/53) до ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

12.05.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом директора - Лопатіна К.О., в якій ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивача:

-заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17 138,96 грн;

-заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 951,26 грн;

-заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 618,14 грн;

-заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 118,72 грн;

-витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33,00 грн;

-витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28.05.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Доводи позову

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідач своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01.04.2021 у останнього утворилася заборгованість в загальній сумі 61 827,08 грн, яка складається з:

-заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17 138,96 грн;

-заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 951,26 грн;

-заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 618,14 грн;

-заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 118,72 грн;

За таких обставин позивач просить суд захистити порушені права та інтереси, ухваливши рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 61 827,08 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Щодо правової позиції відповідача

Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався. Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав 25.06.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Зі змісту долученого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.05.2018 по 31.03.2021 становить 35 736,86 грн, з яких:

-за послуги з централізованого опалення - 22 618,14 грн;

-за послуги централізованого постачання гарячої води - 13 118,72;

В той же час, позивач до матеріалів справи долучив копію аналогічного розрахунку за той самий період (з 01.05.2018 по 31.03.2021), зі змісту якого заборгованість відповідача становить 26 090,22 грн з яких:

-за послуги з централізованого опалення - 17 138,96 грн;

-за послуги централізованого постачання гарячої води - 8 951,26

Також, до матеріалів справи долучено копії витягів додатків № 1, 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» зі змісту яких, заборгованість ОСОБА_1 становить 26 090,22 грн, з яких:

-за послуги з централізованого опалення - 17 138,96 грн;

-за послуги централізованого постачання гарячої води - 8 951,26 грн.

Зі змісту зведеної відомості вимірюваних параметрів за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що:

-за період з 01.06.2018 по 24.06.2018 спожито 0,71930 Гкал;

-за період 01.01.2019 по 31.01.2019 спожито 115,35423 Гкал;

-за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 спожито 94,44285 Гкал;

-за період з 01.03.2019 по 25.03.2019 спожито 75,56481 Гкал;

-за період з 01.10.2020 по 22.10.2020 відсутні відомості щодо споживання;

Окрім того, в матеріалах справи наявні копії відомостей споживача (добові) щодо споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 зі змісту яких:

-за період з 21.10.2019 по 31.10.2019 спожито 12,476 Гкал;

-за період з 01.11.2019 по 23.11.2019 спожито 46,031 Гкал;

-за період з 24.11.2019 по 15.12.2019 спожито 67,884 Гкал;

-за період з 16.12.2019 по 16.01.2020 спожито 111,170 Гкал;

-за період з 17.01.2020 по 15.02.2020 спожито 115,707 Гкал;

-де період

-за період з 23.12.2020 по 20.01.2021 спожито 104,042 Гкал;

-за період з 21.01.2021 по 20.02.2021 спожито 132,340 Гкал;

-за період з 21.02.2021 по 21.03.2021 спожито 103,255 Гкал;

Також, до матеріалів справи долучено копії відомостей параметрів теплоспоживання зі змісту яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1

-за період з 19.04.2018 по 29.10.2018 спожито 0,00 Гкал (наявна позначка щодо вимкненого лічильника);

-за період з 29.10.2018 по 22.11.2018 спожито 52,96 Гкал;

-за період з 22.11.2018 по 20.12.2018 спожито 93,38 Гкал;

-за період з 20.12.2018 по 25.01.2019 не встановлено кількість спожитої енергії (наявна позначка про відсутність доступу до індивідуального теплового пункту).

-за період з 22.10.2020 по 23.11.2020 спожито 90,00 Гкал;

В той же час, зі змісту іншої копії відомостей параметрів тепло споживання за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 25.01.2018 по 25.02.2019 не встановлено показники приладів обліку теплової енергії у зв`язку з відсутністю доступу до індивідуального теплового пункту.

Також, до матеріалів справи долучено копію акта обстеження від 24.04.2019 зі змісту якого вбачається, неможливість встановлення показників приладів обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

В той же час, на виконання ухвали суду від 28.05.2021, КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надало копію договору купівлі-продажу від 14.08.2002 зі змісту якої вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Також, зі змісту довідки про реєстрацію місця проживання від 21.05.2021 наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА вбачається, що місце проживання відповідача - ОСОБА_1 , з 15.10.2002 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з викладеним, суд погоджується з тим, що належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_1 , оскільки обов`язок з утримання квартири АДРЕСА_1 лежить саме на ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17):

«Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Розпорядженням № 700 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:

-централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1336,94 грн за 1 Гкал;

-централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 30,20 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.

-централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 74,49 за 1 куб.м.

-централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 63,37 за 1 куб.м.

Розпорядженням № 1294 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:

-централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1354,78 грн за 1 Гкал;

-централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 31,52 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.

-централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 80,59 за 1 куб. м.

-централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 74,52 за 1 куб.м.

Розпорядженням № 2340 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надає КП «Київтеплоенерго», зокрема:

-централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 1654,41 грн за 1 Гкал;

-централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: населення - 38,50 грн за 1 кв.м. опалюваної площі за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення.

-централізоване постачання гарячої води за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення) - 97,89 за 1 куб.м.

-централізоване постачання гарячої води за відсутності рушникосушильників для населення - 90,54 за 1 куб.м.

Щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з 01.05.2018

Зі змісту долучених до позовної заяви документів вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира АДРЕСА_1 , встановлені будинкові засоби обліку теплової енергії.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність встановленого, у квартирі АДРЕСА_1 , квартирного засобу обліку теплової енергії.

За таких обставин, позивачем правильно застосовані в розрахунку тарифи на централізоване опалення у наступному розмірі:

-з травня 2018 по липень - 1 336,94 грн за 1 Гкал;

-з серпня 2018 по грудень 2018 -1 354,78 грн за 1 Гкал;

-з січня 2019 по березень 2021 - 1 654,41 грн за 1 Гкал;

За змістом роз`яснення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 17.11.2016 «Про порядок здійснення нарахувань вартості послуг з опалення», нарахування вартості послуг з опалення здійснюється у наступному порядку: у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

При наявності будинкового теплолічильника кількість спожитої теплоенергії визначається на підставі показань теплолічильника та розподіляється пропорційно площі приміщень, що опалюються (квартир, місць загального користування тощо): спожитий обсяг ділиться на опалювану площу всього будинку та помножується на опалювану площу окремої квартири та тариф.

Суд звертає увагу, що зі змісту долучених до позовної заяви документів, неможливо перевірити правильність нарахування КП «Київтеплоенерго» заборгованості за централізоване опалення ОСОБА_1 .

Зокрема, позивачем не надано документів на підтвердження точної площі приміщень що опалюються в буд. АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би встановити опалювану площу квартири АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачем до матеріалів справи долучено документи, які суперечать один одному, зокрема:

-зі змісту зведеної відомості вимірюваних параметрів за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 01.06.2018 по 24.06.2018 спожито 0,71930 Гкал, в той же час, зі змісту копій відомостей параметрів тепло споживання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 19.04.2018 по 29.10.2018 спожито 0,00 Гкал (наявна позначка щодо вимкненого лічильника);

-зі змісту зведеної відомості вимірюваних параметрів за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 01.01.2019 по 31.01.2019 спожито 115,35423 Гкал; за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 спожито 94,44285 Гкал, в той же час, зі змісту копії відомостей параметрів теплоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 25.01.2018 по 25.02.2019 невстановлено показники приладів обліку теплової енергії у зв`язку з відсутністю доступу до індивідуального теплового пункту.

-зі змісту зведеної відомості вимірюваних параметрів за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 29.10.2018 по 22.11.2018 спожито 52,96 Гкал; за період з 22.11.2018 по 20.12.2018 спожито 93,38 Гкал, в той же час, зі змісту копії відомостей параметрів теплоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 25.01.2018 по 25.02.2019 невстановлено показники приладів обліку теплової енергії у зв`язку з відсутністю доступу до індивідуального теплового пункту.

-Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

За наведених обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті з травня 2018 по березень 2021 послуги з централізованого опалення в сумі 22 618,14 грн.

Щодо стягнення заборгованості за послуги постачання гарячої води з 01.05.2018

Відповідно до п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1182 від 11.12.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», одиницею вимірювання обсягу спожитої споживачем гарячої води є куб. метр.

Зі змісту долученого позивачем розрахунку заборгованості відповідача - ОСОБА_1 за спожиті послуги з постачання гарячої води вбачається, що позивачем застосовані наступні тарифи:

-з травня 2018 по липень 2018 - 74,49 грн за 1 куб.м.;

-з серпня 2018 по грудень 2018 - 80,59 грн за 1 куб.м.;

-з січня 2019 по березень 2021 - 97,89 грн за 1 куб.м.

Таким чином, заборгованість відповідача за централізоване постачання гарячої води розрахована, на підставі тарифів, які застосовуються за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання (для населення).

За змістом Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, витрати теплової та електричної енергії на циркуляцію у розподільних, внутрішньобудинкових мережах і рушникосушильниках визначаються за розрахунком окремо для кожного будинку, а за відсутності таких розрахунків - як стала частка загальної суми витрат теплової та електричної енергії, що припадає на будинок.

У випадку, якщо проектом будинку передбачено наявність рушникосушильника, то самовільний його демонтаж не є підставою для здійснення коригування нарахувань за послугу з гарячого водопостачання (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2022 у справі № 759/3086/19 (провадження № 61-17110св20).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що проектом будинку по АДРЕСА_1 передбачені або не передбачені рушникосушильники в квартирах.

Отже, в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність підключеного рушникосушильника у квартирі АДРЕСА_1 до системи гарячого постачання.

Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обсягів спожитої відповідачем послуги, зокрема показань засобів вимірювальної техніки за кожний період, в межах якого позивачем нарахована заборгованість.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості відповідачу ( ОСОБА_1 ) за спожиті послуги з постачання гарячої води.

У зв`язку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті з травня 2018 по березень 2021 послуги з постачання гарячої води в сумі 13 118,72 грн.

Щодо стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води

До матеріалів справи позивачем долучено копії витягів додатків № 1, 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» зі змісту яких, заборгованість ОСОБА_1 становить 26 090,22 грн, з яких:

-за послуги з централізованого опалення - 17 138,96 грн;

-за послуги централізованого постачання гарячої води - 8 951,26 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що в позивачем до матеріалів справи не долучено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 або його засвідчена копія.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження фактів споживання відповідачем - ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також обсягів та конкретних періодів такого споживання у період до 01.05.2018 позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що підставою нарахування житлово-комунальних послуг є:

- факт їх споживання;

- обсяги споживання за конкретний період;

- тарифи.

За таких обставин, на підставі одних лише додатків № 1, 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладених між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» Суд не може перевірити правильність нарахування відповідачу заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були спожиті останнім, зі слів позивача, у період до 01.05.2018.

У зв`язку з викладеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Висновки суду

Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України, прийшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову у даній справі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, то судові витрати у справі покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич