ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/19/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2636/21 Категорія: 304090000 Ушакова К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді секретарГончар Н.І., Сіренко Ю.В. Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) АТ КБ «Приватбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2022 (повний текст складено 17.06.2022, суддя в суді першої інстанції Ушакова К.М.) у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (як правонаступників ОСОБА_5 ), ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців позичальника,

в с т а н о в и в :

у вересні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідачів на свою користь кредитну заборгованість за договором №б/н від 19.02.2019 в сумі 13959,67 грн., за договором №б/н від 12.06.2019 в сумі 4504,24 грн., за договором №б/н від 24.02.2015 в сумі 35807,57 грн., мотивуючи про те, що позичальник ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав належним чином свої зобов`язання по кредитним договорам, внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої банк порушує питання в даній справі. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є спадкоємцями позичальника, які прийняли спадщину, адже постійно проживали зі спадкодавцем на час її відкриття, отже мають погасити наявний перед банком борг.

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2022 позов залишено без задоволення. Суд вказав, що позивачем не надано доказів того, що відповідні кредитні договори були укладені з позичальником та щодо наявності спадкового майна, яке перейшло у власність відповідачам після смерті позичальника.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 18.07.2022 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги банку. В обґрунтування вказано на те, що з практики ВС вбачається, що факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем, як у цій справі, свідчить про прийняття ним спадщини в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Отже спадкоємці маю погасити заборгованість позичальника, яка ввійшла до складу спадщини. Крім того, обсяг спадкового майна та його вартість має доводити спадкоємець. ФОП ОСОБА_6 уклав з банком 19.02.2019 та 12.06.2019 через систему інтернет-банкінгу з використанням електронного цифрового підпису кредитні договори, що спростовує висновки суду першої інстанції про протилежне.

У відзиві, що надійшов на апеляційну скаргу від представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони просили суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки, на їх думку, воно є законним та належним чином обґрунтованим.

При апеляційному розгляді справи ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22.12.2022 до участі у справі в якості правонаступників відповідача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 18.01.2022, було залучено його спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 24.02.2015 (т.1 а.с.69) між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_6 заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за цим договором ОСОБА_6 надано кредитні картки № НОМЕР_2 , термін дії до вересня 2018 року, та № НОМЕР_3 , термін дії до травня 2021 року.

Згідно з наданою банком довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_6 (договір б/н), дата старту карткового рахунку 18.09.2014, 17.04.2019 збільшено кредитний ліміт до 35981,78 грн., 07.02.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

З виписки по рахунку вбачається, що позичальник ОСОБА_6 регулярно користувався кредитною карткою.

За цим договором від 24.02.2015 позичальник має заборгованість в сумі 35807,57 грн. за тілом кредиту.

Далі, 19.02.2019 ФОП ОСОБА_6 , як позичальник, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір у спосіб підписання ЕЦП заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (т.1 а.с.24, 25), за яким він отримав у банку кредит на суму 140000,00 грн. строком на 12 місяців з визначеним графіком погашення та сплатою процентів за перші 6 місяців у розмірі 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, а починаючи з 7-го місяця 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту. У випадку порушення строку погашення заборгованості позичальник зобов`язується додатково сплатити проценти в розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та пеню згідно Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Даний договір не містить підстав для нарахування пені та комісії на користь банку.

До кредитного договору банк додав Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з порядком обрахунку пені та комісії, які позичальником не підписувались.

За цим договором від 19.02.2019 позичальник має таку заборгованість 11643,30 грн. за тілом кредиту, 76,37 грн. пеня, 2240,00 грн. комісія.

Крім того, 12.06.2019 ФОП ОСОБА_6 , як позичальник, уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір у спосіб підписання ЕЦП заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (т.1 а.с.23, 26), за яким він отримав у банку кредит на суму 90000,00 грн. строком на 12 місяців з визначеним графіком погашення та сплатою процентів за перші 6 місяців у розмірі 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, а починаючи з 7-го місяця 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту. У випадку порушення строку погашення заборгованості позичальник зобов`язується додатково сплатити проценти в розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та пеню згідно Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Даний договір не містить підстав для нарахування пені та комісії на користь банку.

До кредитного договору банк додав Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з порядком обрахунку пені та комісії, які позичальником не підписувались.

За цим договором від 12.06.2019 позичальник має таку заборгованість 37500,00 грн. за тілом кредиту, 170,00 грн. за відсотками, 144,24 грн. пеня та 7200,00 грн. комісія.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05.02.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.02.2021 АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу Золотоніської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило: включити кредиторській вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 58973,91 грн.; повідомити АТ КБ «ПриватБанк», чи звертались спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину.

У відповідь на вказану претензію, Золотоніська міська державна нотаріальна контора надіслала лист, в якому повідомила, що претензію внесено в книгу обліку спадкових справ та повідомлено спадкоємців про наявність заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

04.06.2021 позивачем на адресу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 направлено листи-претензії, якими останніх повідомлено, що вони є спадкоємцями ОСОБА_6 за законом, відтак зобов`язані сплатити банку заборгованість у сумі 116322,35 грн.

Також в т.1 на а.с.201 наявна надана з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , заява про видачу свідоцтва про право на спадщину, подана в інтересах доньки спадкодавця ОСОБА_1 згідно якої відкрилася спадщина на :

- земельну ділянку, площею 0,0199 га;

- нежитлове приміщення, тепловий пункт А-1, загальною площею 85,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення, торговий павільйон (А1), навіс (Б), загальною площею 87,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення, підвальне приміщення гуртожитку А, загальною площею 553,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 ;

- квартира, загальною площею 59,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_4 ;

- будинок, загальною площею 43,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 87,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 .

Вказане підтверджується інформацією, що міститься в Реєстрі речових права на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно до якого на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 у нього на праві вланості перебувало все вищезазначене майно.

З матеріалів даної справи вбачається, що спадкоємцями позичальника ОСОБА_6 , а також ФОП ОСОБА_6 є відповідачі у справі, що при судовому розгляді під сумнів не ставилося.

Так вказані особи прийняли спадщину, що відкрилася після смерті позичальника ОСОБА_6 згідно заяви ОСОБА_4 від 19.02.2020 (т.1 а.с.154), ОСОБА_1 від 01.07.2020 (т.1 а.с.158), ОСОБА_2 від 02.07.2020 (т.1 а.с.160), ОСОБА_5 від 02.07.2020 (т.1 а.с.161).

Позовні вимоги банку, як кредитодавця, до спадкоємців позичальника про стягнення кредитної заборгованості є предметом розгляду в цій справі. Отже при вирішенні даного спору суд має встановити чи обґрунтованими є твердження позивача про наявність заборгованості у позичальника у визначеному розмірі на час його смерті, чи дотримано кредитором порядку пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника та чи достатньою є вартість успадкованого спадкоємцем боржника майна для задоволення вимог кредитора.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто заборгованість по кредитному договору може входити до складу спадщини позичальника.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1281 ЦК України після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини третьої статті 1269 ЦК України).

Далі, згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Одночасно, у правовому висновку ВП ВС у справі №345/1537/21 від 23.11.2022 вказано про те, що ВП ВС неодноразово виснувала в постановах від 01.03.2018 у справі № 461/12052/15-ц, від 23.01.2019 у справі № 210/2104/16-ц та інших, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад спору, у якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

У даному випадку сторонами основного зобов`язання кредитних договорів б/н від 19.02.2019 та від 12.06.2019 є ФОП ОСОБА_6 , як позичальник, та ПАТ КБ «ПриватБанк», отже такі договори є господарськими. Зобов`язання позичальника ФОП ОСОБА_6 перейшло до його правонаступників спадкоємців відповідно до вимог статей 1281, 1282 ЦК України.

Тому відповідний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України.

У свою чергу, п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного вище, заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2022 в частині вирішення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості за договорами від 19.02.2019 та від 12.06.2019, укладеними між ФОП ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» слід скасувати, а провадження у зазначеній частині позовних вимог закрити.

Роз`яснити позивачу, що відповідні позовні вимоги можуть бути розглянуті у порядку господарського судочинства.

Отже предметом судового розгляду з вирішенням по суті в даній справі можуть бути лише позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору, укладеного 24.02.2015 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 .

Далі, за обставин цієї справи позивач звернувся до державного нотаріуса із претензією до спадкоємців боржника (відповідачів) у порядку та строки, передбачені статтею 1281 ЦК України, а тому відповідачі відповідно до положень статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, в разі їх обґрунтованості, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні правові висновки відображено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц.

Такі висновки сторонами справи при судовому розгляді під сумнів не ставляться. При цьому на даний час свідоцтв про право на спадщину спадкоємцями позичальника отримано не було, а згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

При цьому не можна погодитися в правильністю висновків суду першої інстанції в цій справі про те, що позивачем не доведено того, що позичальник уклав відповідний кредитний договір з урахуванням такого.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Так за кредитним договором від 24.02.2015, який укладено шляхом підписання позичальником заяви про надання банківських послуг, банком заявлені вимоги лише про стягнення тіла кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, що підтверджується систематичними розрахунками по кредитному рахунку, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, у зв`язку з пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців строк виконання відповідних зобов`язань настав, апеляційний суд вважає, що вимоги банку за договором від 24.02.2015 доведені на суму заборгованості, що складається з тіла кредиту.

Отже висновки суду першої інстанції про не доведення укладення банком в належній формі з позичальником кредитного договору є помилковими.

Апеляційний суд вважає, що за кредитним договором від 24.02.2015 є доведеними вимоги банку про наявність заборгованості в розмірі 35807,57 грн. по тілу кредиту, яку підтверджено наданими розрахунками та обігом коштів по рахунку, відкритому позичальником в банку, адже позичальник, фактично одержавши кредитні кошти та використовуючи їх, свої зобов`язання належним чином не виконав, кошти банку не повернув.

Далі, відповідачі у справі прийняли спадщину, що вбачається з їх заяв, адресованих нотаріусу, що сторонами під сумнів не ставиться.

При цьому до складу спадщини ввійшло, зокрема, майно, перелічене у заяві від 17.08.2020 на а.с.201 т.1, що повністю підтверджується інформацією з Реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень, земельна ділянка, численні житлові та нежитлові приміщення, вартість яких поза всяким розумним сумнівом перевищує суму заборгованості за кредитом у 35807,57 грн., заявленої до стягнення в цій справі.

Спадкоємцями вказаного відповідача є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Такі висновки сторонами справи під сумнів не ставляться.

Отже суд першої інстанції помилково вказав про те, що банком не доведено, що до складу спадщини увійшло майно, вартість якого є достатньою для задоволень вимог банку.

Згідно до висновку ВСУ, викладеного в постанові від 12.04.2017 у справі №6-2962цс16, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони дають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку.

Отже, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець фактично прийняв спадщину, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст.1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Відповідачі у справі не ставлять під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості, яку, за доводами позивача, подано в межах 6-ти місячного строку після того, як банк дізнався про смерть позичальника, що відповідає приписам ч.3 ст.1281 ЦК України.

Доказів того, що позивач був обізнаний про смерть позичальника в інший строк, ніж вказаний ним у заяві кредитора до нотаріуса, сторони справи суду не надали.

Таким чином апеляційні доводи скаржника в цій справі щодо факту прийняття відповідачем спадщини є вірними.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з даним позовом про стягнення кредитної заборгованості до спадкоємців позичальника, які прийняли спадщину, що підтверджується матеріалами справи, а тому відповідачі, відповідно до положень статті 1282 ЦК України зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Вказані правові висновки зазначено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц.

Існування кредитних правовідносин вбачається з виписки по рахунках з обігу коштів по картках позичальника за його життя, що під сумнів не ставиться.

Також вартість майна, яке у ході спадкування після позичальника перейшло у власність до відповідачів, поза розумним сумнівом перевищує заявлену до стягнення у справі суму заборгованості, при цьому самі відповідачі в свою чергу доказів вартості успадкованого ними майна суду не надали та, відповідно, не спростували належним чином той факт, його вартість є меншою, ніж борг спадкодавця. Хоча згідно до сформульованого висновку ВС, викладеного в постановах № 640/6274/16-ц від 18.09.2019 та № 615/473/20 від 24.11.2021, в яких Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Аналогічний висновок викладено у постанові ВС від 23.02.2022 у справі №756/7022/18.

За обставин цієї справи, із врахуванням рівності часток спадкоємців ОСОБА_6 , як це визначено статтею 1278 ЦК України, а також те, що до спадкоємців відповідача ОСОБА_5 (який успадкував 1 / 4 частину заборгованості позичальника ОСОБА_6 ) увійшло по 1 / 8 кредитної заборгованості позичальника.

Відтак за вимогами банку в даній справі щодо кредитної заборгованості відповідають частці успадкованого майна спадкоємця ОСОБА_1 - 8951,89 грн. боргу, частці ОСОБА_2 - 13427,84 грн. боргу (як спадкоємця частки у майні ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ), частці ОСОБА_3 - 4475,88 грн. боргу та частці ОСОБА_4 - 8951,89 грн. боргу

Такі обґрунтування відповідають правовим висновкам ВС, наведеним у постанові від 07.09.2022 у справі № 305/1126/18.

Отже вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості, про яку вказано вище, є обґрунтованими, що свідчить про часткову обґрунтованість апеляційних посилань скаржника в цій справі.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2022 у даній справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору від 24.02.2015 слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про задоволення вказаних позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволеної частки позовних вимог у справі (38%), а також окремо щодо кожного з відповідачів (1/4 частина вимог банку щодо ОСОБА_1 , 3/8 частини вимог щодо ОСОБА_2 , 1/8 частину щодо ОСОБА_3 , 1/4 частину щодо ОСОБА_4 ) судовий збір за такими розрахунками:

- за розгляд справи судом першої інстанції з ОСОБА_1 2270 * 38 % * 1/4 = 215,65 грн., з ОСОБА_2 2270 * 38 % * 3/8 = 323,48 грн., з ОСОБА_3 2270 * 38 % * 1/8 = 107,83 грн. та з ОСОБА_4 2270 * 38 % * 1/4 = 215,65 грн.;

- за розгляд справи апеляційним судом з ОСОБА_1 3405 * 38 % * 1/4 = 323,48 грн., з ОСОБА_2 3405 * 38 % * 3/8 = 485,21 грн., з ОСОБА_3 3405 * 38 % * 1/8 = 161,74 грн. та з ОСОБА_4 3405 * 38 % * 1/4 = 323,48 грн.

Отже остаточно на користь банку за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій слід стягнути судового збору з ОСОБА_1 539,13 грн., з ОСОБА_2 808,69 грн., з ОСОБА_3 269,57 грн. та з ОСОБА_4 539,13 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2022 у даній цивільній справі скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців позичальника в частині вирішення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості за договорами б/н від 19.02.2019 та від 12.06.2019, укладеними між ФОП ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк», закрити.

Роз`яснити позивачу, що в разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за його заявою вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців позичальника за договором б/н від 24.02.2015 задовольнити.

Стягнути на користь АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 8951,89 грн. боргу, з ОСОБА_2 13427,84 грн. боргу, з ОСОБА_3 4475,88 грн. боргу та з ОСОБА_4 8951,89 грн. боргу.

Стягнути на користь АТ КБ «Приватбанк» за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій з ОСОБА_1 539,13 грн. судового збору, з ОСОБА_2 808,69 грн. судового збору, з ОСОБА_3 269,57 грн. судового збору та з ОСОБА_4 539,13 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 18.01. 2023.

Суддя-доповідач

Судді