Справа № 567/948/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав звернулася ОСОБА_3 (відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 08.09.2022 позивачка уклала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_4 ").

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 25.09.2004 вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 .

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2011 шлюб між ними було розірвано.

Вказує, що відповідач взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, не проявляє батьківського піклування, не спілкується та навіть не бачиться з ними, ухиляється від своїх обов`язків щодо їхнього утримання, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

У зв`язку з цим просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 12.08.2022 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Рівненської міської ради, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, зобов`язано виконавчий комітет Рівненської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

11.01.2023 на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області надійшов висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення сторін визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задоволити та пояснила, що з 25.09.2004 вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2011 шлюб між ними було розірвано.

Пояснила, що по 2014 рік відповідач дітей взагалі не бачив та не цікавився їхнім життям. В подальшому вони знову стали проживати разом та при цьому були випадки, коли відповідач не хотів побути з дітьми, коли вона його про це просила та не забирав дитину з групи продовженого дня.

Крім того зазначила, що коли вона народила молодшого сина, то відповідач навіть не зустрів їх з пологового будинку.

Вказала, що вона неодноразово просила доньку зателефонувати батькові з метою підтримання хоч якихось стосунків між ними, однак до позитивного результату це не призвело.

Зазначає, що відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, не проявляє батьківського піклування, не спілкується та навіть не бачиться з ними, ухиляється від своїх обов`язків щодо їхнього утримання, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, просить позбавити його батьківських прав.

Вказала, що у зв`язку з воєнним станом в Україні не може забезпечити явку дітей в судове засідання для висловлення їхньої думки щодо вирішення спору.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він перебував в шлюбі з позивачкою, в якому в них народилися двоє дітей.

Вказав, що востаннє бачив дітей 06.05.2022, коли приходив їх відвідати, дізнавшись адресу в дочки. Пояснив, що на зустріч з дітьми він нічого їм не приніс, але мав намір завести їх в кафе, однак позивачка цього зробити не дозволила, оскільки не відпустила дітей самих. Вказав, що їхня зустріч тривала десь 30 хв.

Пояснив, що його зустрічі з дітьми були нечастими та з 2009 по 2014 рік він взагалі їх не бачив. Пояснив це тим, що не хотів бачитись з батьками позивачки.

Зазначив, що з 22.07.2014 він почав знову спільно проживати позивачкою та їхні відносини тривали десь по 2016-2017 рік. Після цього дітей не бачив по 06.05.2022.

Зазначив, що має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в сумі більше 50000 грн. Крім того вказав, що десь з 2017 року протягом двох років давав кошти на утримання дітей.

Пояснив, що 27.01.2022 до нього телефонувала дочка та він з нею спілкувався, а наступний раз говорив з дітьми по телефону влітку 2022 року, при цьому цікавився їхнім життям.

Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області та служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить розгляду справ здійснювати за її відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримує та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.11.2007, встановлено, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12.02.2009, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2011, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 25.09.2004 перебували у шлюбі та під час перебування у шлюбі в них народилися діти - дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.03.2011 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що батько участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , батько до них не приїжджає, не сплачує аліментів на їхнє утримання. Дітям відомо, що їхня мати звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно них.

З зазначеного висновку вбачається, що за інформацією навчального закладу, де навчається ОСОБА_11 , відповідач контакту з ліцеєм, де навчається його син не підтримує, з вчителями не спілкується.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітньої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_8 не приділяє належної уваги їхньому вихованню, не створює належних умов для їхнього проживання, не цікавиться їхнім життям, навчанням та розвитком, коштів на утримання дітей не надає та аліментів не сплачує.

З матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дітей має місце неодноразово і протягом тривалого часу, що було підставою для прийняття висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дітей дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не налагоджує стосунки з дітьми, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не цікавиться їхнім життям, не спілкується із дітьми та не піклується про їхній стан здоров`я, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

При цьому, суд бере до уваги і те, що доказів того, що позивачка чинить перешкоди відповідачу в вихованні їх дітей в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.7, 141, 150, 164 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 992 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Поштова, 2 Рівненської області, ),

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Соборна, 12 А Рівненської області, ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено 20.01.2023.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.