РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/13840/22

Провадження № 22-ц/4815/285/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М.,

Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу адвоката Курганської Олени Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на її користь на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми - 950 гривень щомісячно на 1/4 частку з усіх видів доходів платника, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення сином повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2018 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 950 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян до повноліття дитини.

Позивач вказала, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для гармонійного розвитку дитини, оскільки син навчається у ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж», у зв`язку з чим виникла потреба у збільшенні витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту дитини. Крім того, син проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні, водночас батько приймає участь в утриманні сина лише шляхом сплати аліментів на підставі рішення суду. Її доходи є невеликими і у неї на утриманні окрім сина ОСОБА_3 є малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також їх спільний з відповідачем повнолітній син, який продовжує навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому вона не спроможна самостійно забезпечувати дітей у необхідному для них обсязі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2018 року у цивільній справі № 569/15909/17та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував, що відповідач є працездатною особою, як за віком, так і за станом здоров`я, на даний час не працевлаштований. Суд першої інстанції при визначені розміру аліментів, взяв до уваги, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2021 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1500 гривень на їх повнолітнього сина, який навчається, ОСОБА_7 , 2003 року народження, щомісячно до закінчення навчання, але більше ніж до досягнення ним 23 років. Також суд взяв до уваги, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває малолітня дитина від другого шлюбу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доказів наявності у відповідача майна, яке приносить йому будь-який дохід, матеріали справи не містять. Суд першої інстанції також вказав, що не приймає до уваги покликання позивача на зміну матеріального стану дитини, оскільки вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. Розрахунку витрат, які позивач щомісячно несе на утримання сина, суду не надано.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулась адвокат Курганська О. В., яка діє від імені ОСОБА_1 . Скарга обґрунтована тим, що діючим законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів, які можуть стягуватися на одну дитину, а саме 1/4 заробітку платника аліментів, як і просила позивачка. Зазначає, що підстави відмови суду першої інстанції в повному задоволенні позову про збільшення розміру стягуваних аліментів, є помилковими, оскільки сплата відповідачем аліментів на їх повнолітнього сина ОСОБА_9 , 2003 року народження, на період навчання є короткостроковим стягненням, а народження у відповідача дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру частки аліментів на дитину від встановленого законодавством мінімуму. Також просить врахувати те, що матеріальний стан відповідача покращився, свідченням чого є придбання ним квартири у жовтні 2019 року. Просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/6 до 1/4 частки всіх видів його заробітку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується з доводами апеляційної скарги та вказує, що придбання ним квартири не є підтвердженням покращення його матеріального становища, оскільки вона була придбана на кошти, які він отримав від продажу садового (дачного) будинку та земельної ділянки, які ним було отримано на підставі мирової угоди, затвердженої Рівненським районним судом 03.04.2017 року у справі № 570/61/17 за позовом ОСОБА_1 до нього про виділ частки із майна, що перебувало у спільній частковій власності. Зауважує, що син ОСОБА_3 навчається в коледжі не на контрактній основі. Вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому воно є законним та обґрунтованим. Просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03 липня 2007 року.

Зі змісту рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2018 року у справі № 569/15909/17 слідує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 600 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2018 року збільшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2017 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на синів ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 950 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2021 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області № 393/10-10/21 від 11 жовтня 2021 року син ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно довідки Рівненського технічного фахового коледжу № 4778 від 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 дійсно навчається у ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж».

Позивач ОСОБА_1 має також доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 31 серпня 2017 року серія НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 жовтня 2014 року Серія НОМЕР_3 , та має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 червня 2016 року серія НОМЕР_4 .

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилалась на те, що їх син навчається у коледжі у зв`язку з чим зросли витрати на його утримання, проте будь-яких доказів, які б підтверджували збільшення вказаних витрат ОСОБА_1 не надала до суду. Також позивач не підтвердила належними доказами твердження про те, що розмір її доходів є невеликим.

Наявність у позивачки ще однієї неповнолітньої дитини не має відношення до зобов`язань ОСОБА_2 на її утримання, оскільки відповідач, як вбачається зі свідоцтва про народження, не є її батьком, а відповідальність за належне забезпечення дітей несуть саме батьки. Матеріали справи не містять даних щодо звернення ОСОБА_1 з позовом до батька неповнолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення аліментів.

Матеріали справи не містять даних щодо доходів як позивача так і відповідача.

Матеріали справи не містять також доказів покращення матеріального стану відповідача.

Покликання в апеляційній скарзі адвоката Курганської О. В., яка діє від імені ОСОБА_1 , на те, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки останній придбав у жовтні 2019 року квартиру, що підтверджується долученим до апеляційної скарги витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів не бере до уваги, як доказ того, що матеріальний стан платника аліментів покращився, виходячи з наступного.

Згідно долученого до апеляційної скарги витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 17 жовтня 2019 року згідно договору купівлі-продажу придбав 1-но кімнатну квартиру загальною площею 29,4 кв.м. у м.Здолбунів, Рівненської області.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав, що кошти на придбання однокімнатної квартири від отримав від продажу садового (дачного) будинку та земельної ділянки, які належали йому на підставі мирової угоди, затвердженої Рівненським районним судом 03.04.2017 року у справі № 570/61/17 за позовом ОСОБА_1 до нього про виділ частки із майна, що перебувало у спільній частковій власності. Відповідач долучив до відзиву договір купівлі-продажу садового (дачного) будинку від 21 серпня 2019 року. За змістом вказаного договору право власності ОСОБА_2 на відчужуваний садовий (дачний) будинок належить відповідно до ухвали суду Рівненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2017 року.

Отже будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про покращення матеріального становища відповідача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну оцінку, доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Курганської Олени Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Вейтас

Судді: Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич