Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3198/22
Провадження № 2/553/551/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13.01.2023м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Крючко Н.І.
при секретарі - Компанієць А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» в судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.
Відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4907, 50грн. на користь ТОВ « СС ЛОУН».
Так, 13.12.2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67880374 про стягнення заборгованості у сумі 4 907, 50 грн. на користь ТОВ «СС ЛОУН».
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За змістомп.п.3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років,а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями-не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Таким чином, з врахування приписів статті 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (30.03.2021), Кредитний договір, за яким начебто боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входив до Переліку документів.
Також з наведених положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» п.п.2.1, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку можна дійти висновку, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі підлягає встановленню, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Згідно з підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
При цьому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розгляд справи не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Позивач заперечує правомірність нарахування вказаних сум.
З наведеного випливає, що, зазначена у Виконавчому написі грошова сума кредитної заборгованості не є безспірною.
З матеріалів справи вбачається, що позивача, ані Відповідач, ані приватний нотаріус ніколи не звертались з приводу вказаної заборгованості, будь-яких листів, повідомлень на адресу позивача про стягнення заборгованості не направляли. Жодних документів всупереч вимогам закону, щодо відступлення права вимоги Позивач не отримував.
Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Крім того необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Відповідно до ч.2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Ч.1ст.613 Цивільного кодексу України передбачає , що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Ч. 4 ст. 613 Цивільного кодексу України передбачає, боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.
Позивач не отримував жодних документів про наявність заборгованості перед відповідачем.
Відповідно до нормст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 50 Закону України Про нотаріат нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії.
Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказані вище норми закону.
Розрахунок суми боргу у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово та без будь-яких обґрунтувань розміру сум заявлених до стягнення.
З виконавчого напису вбачається, що його було вчинено без розрахунку заборгованості, а якщо такий розрахунок і надавався, то він був підготований відповідачем, що є відображенням його односторонніх арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.
Отже, нотаріус, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин, тому вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
За викладених обставин, у приватного нотаріуса Головкіної Я.В. не було правових підстав для вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки нотаріусом порушено процедуру його вчинення, а надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати у розгляді даної справ, які складаються з судового збору у сумі 992, 40 грн. за подання позову підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 525, 629, ЦК України, ст.ст. 4, 12,13,141 206, 264-265, 279, 280- 283 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити .
Стягнути з ТОВ « СС ЛОУН» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 992, 40 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко