Справа № 643/493/23
Провадження № 2-з/643/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Харків

Суддя Московського районного суду міста Харкова Кононенко Т.О., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є донькою померлого ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Харкові. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою реалізації права на спадщину, як спадкоємиця за законом першої черги, у встановлений законом строк заявник звернулася до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом було заведено справу № 84/2022 та видано витяг із спадкового реєстру. При цьому, заявнику, як спадкоємцю було повідомлено про наявність заповіту, складеного ОСОБА_2 на користь іншої особи, посвідченого 18.02.2022 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Васіковою Ю.В. Заявник має намір звернутися з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним, оскільки є обґрунтовані підстави припускати, що внаслідок наявності хронічного психічного розладу здоров`я її батько не міг усвідомлювати значення своїх дій при складанні заповіту.

Суддя, перевіривши матеріали заяви, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Частина 1ст.117 ЦПК України встановлює загальні вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову. Так, згідно п.5 ч.1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Також суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для забезпечення доказів судом можуть бути виключно підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (ч. 1 ст. 116 ЦПК України).

Так, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Подана заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним ст. 116 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ, яке розроблено з метою захисту майнових прав та інтересів громадяни і юридичних осіб, створення єдиної системи обліку заповітів та спадкових спав, установлює порядок ведення та користування Єдиним реєстром заповітів та спадкових спав: Єдиний реєстр - це комп`ютерна база даних, що містить відомості про заповіти та спадкові справи.

Разом з цим, згідно зі ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Отже, цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) та витребування доказів (ст. 84 ЦПК України), тобто процесуальний закон чітко розмежовує зазначені поняття.

Проте заявник помилково ототожнив витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

Вищевказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 24.01.2022 у справі № 756/3965/21, від 02.05.2019 у справі № Зд/9901/2/19, від 09.10.2019 у справі № 9901/385/19, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 9901/845/18, від 11.03.2020 у справі № 9901/608/19.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що неможливість на момент звернення до суду отримати і долучити до позову необхідні докази, є підставою заявити одночасно з позовом клопотання про витребування таких доказів, навівши відповідні мотиви того, чому не вдалося отримати докази самостійно (ч. 4 ст. 83 і ч. 1-ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Вбачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя. З огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, а також зазначені правові позиції Верховного Суду, наразі суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви. Разом з тим, суд роз`яснює, що у разі подання позову, заявниця не позбавлена права звернутись до суду з клопотанням про витребування визначених доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

Суддя перевіривши матеріали заяви та доданих до неї документів, встановив, що заява не містить обґрунтованості необхідності забезпечення доказів, а саме чи є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання, або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, та які саме підстави.

Згідно ч.4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тож з огляду на те, що заявником подано заяву без додержання вимог п.5 ч.1 ст. 117 ЦПК України, суддя дійшов висновку, що заява підлягає поверненню заявнику.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви або звернутися до суду під час, або після подання позовної заяви із заявою про витребування доказів в порядку ст.ст. 83, 84, 177 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116, 117, 259-261 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії.

Суддя Т.О.Кононенко