КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4867/2023 Доповідач:Савченко С.І.
У Х В А Л А

30 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Демчук В.Г. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказане рішеня суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року слід відмовити з наступних підстав.

Учасник справи має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч.1 ст.352 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення судом лише вступної і резолютивної частини, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Пропущений строк на апеляційне оскарження може бути поновлений судом в разі його пропуску з поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Відповідно до приписів ч.2 ст.358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

- 2 -

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що рішення в даній справі ухвалене Печерськним районним судом міста Києва 21 січня 2020 року.

В судовому засіданні під час проголошення судового рішення 21 січня 2020 року брав участь представник позивача ОСОБА_1 адвокат Демчук В.Г.

Водночас позивач ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи 21 січня 2020 року, що стверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення (а.с.68).

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2021 року, про що згідно п.6 ч.7 ст.265 ЦПК України зазначено у резолютивній частині рішення.

Апеляційна скарга подана 30 грудня 2022 року, що стверджується відміткою на поштовому конверті.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана позивачем ОСОБА_1 після спливу більш як одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а також враховуючи відсутність передбачених пунктами 1 і 2 ч.2 ст.358 ЦПК України виняткових обставин, які б давали підстави для поновлення такого строку, апеляційний суд згідно приписів ч.2 ст.358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи про те, що, незважаючи на подану ним заяву до суду про отримання копії повного рішення, він лише у листопаді 2022 року з наявної в ЄДРСР інформації дізнався про оприлюднення рішення у січні 2022 року (надіслане судом на реєстрацію 17 січня 2022 року), а копію повного тексту отримав 02 грудня 2022 року, що на його думку є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, необгрунтовані.

Як вище вказувалося встановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, за відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає.

Вийнятки відсутні, оскільки позивач в особі представника Демчука В.Г. був присутній в засіданні при проголошенні рішення, як і відсутні обставини непереборної сили, які б давали підстави для поновлення річного строку.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц, де Об`єднана Палата зазначила, щовстановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає. Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними встановленні державами обмеження щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Така ж позиція щодо неможливості поновлення встановленого ч.2 ст.358 ЦПК України присічного річного строку апеляційного оскарження, за відсутності передбачених цією нормою винятків, сформована у цілому ряді рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 грудня 2020 року у справі № 333//7054/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі №761/22804/15-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 2-11205/10, від 16 грудня 2020 року справі № 2-4247/11.

Доводи апеяційної скарги щодо наявних у скаржника сумнівів про відповідність дати складання повного судового рішення - 05 вересня 2021 року, оскільки це вихідний день, а під час особистих звернень до суду у жовтні 2022 року його повідомили про відсутність повного тексту, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

- 3 -

Дата складання повного тексту зазначена у резолютивній частині судового рішення

- 05 вересня 2021 року і відсутні обставини, які б спростовували дану обставину.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що повний текст рішення фактично складений 17 січня 2022 року, що на думку скаржника стверджується вказаною на унікальному штрих-коді, що розміщеному у нижньому правому куті копії рішення із датою 17 січня 2022 року, недоречні та помилкові, оскільки згідно автоматизованої системи документообігу суду дана дата відображає дату останнього корегування рішення (події), якою в даному випадку є дата відправлення рішення до ЄДРСР, а саме - 17 січня 2022 року, що відповідає наявній в реєстрі інформації.

З огляду на викладене та враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року подана з пропуском річного строку на апеляційне оскарження та обставин, передбачених ч.2 ст.358 ЦПК України не встановлено, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання припиненої поруки.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: