ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року м. Чернівці

Справа № 722/616/22

Провадження №22-ц/822/22/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Петранюк Ю.Т.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області,

треті особи Державна інспекція архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Унгурян С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, треті особи Державна інспекція архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 , про визнання права власності на самочинне будівництво.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є суборендатором земельної ділянки площею 0,0065 га терміном до 19.04.2046 року в АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :01:001:0969, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. На зазначеній земельній ділянці він здійснив будівництво нежитлової будівлі (магазину) загальною площею 87,7 кв.м та виготовив на неї технічний паспорт. З метою узаконення нежитлової будівлі (магазину) та отримання всіх необхідних документів він звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України, проте йому в цьому було відмовлено.

Вказував на те, щ згідно з технічним обстеженням від 02 лютого 2022 року нежитлової будівлі (магазину) літ. «А» по по АДРЕСА_1 , встановлено її готовність до експлуатації, вартість будівлі становить 877 000 грн.

При самовільному будівництві даної нежитлової будівлі (магазину) права інших осіб не порушені, орендар земельної ділянки ОСОБА_2 претензій з приводу здійснення самовільної забудови не має. Побудована нежитлова будівля за межі суборендованої ним земельної ділянки не виходить.

Просив визнати за ним право власності на самочинно побудовану двоповерхову нежитлову будівлю (магазин), яка по технічному паспорту зазначена літ.«А», загальною площею 87,7 кв.м, корисною площею 86,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно побудовану нежитлову будівлю (магазин) літ.«А» загальною площею 87,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Державна інспекція архітектури та містобудування України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Після звернення позивача до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо узаконення будівлі, останньому було повернуто документи на доопрацювання у зв`язку з тим, що цільове призначення земельної ділянки суперечить вимогам абзацу першого п.9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснив будівництво нежитлової будівлі на належній йому на праві користування за відповідним договором суборенди земельній ділянці, яке не порушує прав та інтересів власника земельної ділянки - Сокирянської міської ради Дністровського району, а навпаки фактично схвалене ним. Однак Державною інспекцією архітектури та містобудування відмовлено йому в прийнятті вказаного об`єкта в експлуатацію.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що між орендодавцем Сокирянською міською радою, в особі першого заступника міського голови Гангала І.В., та орендарем ОСОБА_2 укладено договір оренди землі від 19.04.2021 року, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0065 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на підставі рішення 5 сесії VІІІ скликання Сокирянської міської ради №90/05-21 від 25.03.2021 року, кадастровий №:01:001:0969, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 25 років.

Факт прийому-передачі вказаної земельної ділянки в оренду та її державна реєстрація підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки 19.04.2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №253775979 від 21.04.2021 року.

На підставі пункту 1 рішення VІІ сесії 8 скликання Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області від 27.05.2021 року №154/07-21 надано згоду Орендодавця на передачу в суборенду ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0065 га.

Також встановлено, що 04 червня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір суборенди землі, згідно з умовами якого позивач прийняв в строкове платне суборендне користування земельну ділянку загальною площею 0,0065 га, кадастровий номер: :01:001:0969, цільове призначення: 03.07 (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії вказаного договору суборенди встановлений на час дії договору оренди, до 19.04.2046 року.

Державна реєстрація суборенди земельної ділянки площею 0,0065 га, кадастровий номер: :01:001:096 здійснена 23.06.2021 року державним реєстратором Сокирянської міської ради Чернівецької області Долінською А.О., за заявою позивача ОСОБА_1 від 17.06.2021 року, про що нею сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №262835445.

12 січня 2022 року комунальним підприємством «Сокирянське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме двоповерхову нежитлову будівлю «магазин», літ. «А», по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці загальною площею, 0065 га, усього під забудовою - 54,90 м., з яких під основною будівлею - 54,90 м.

Крім того, комунальним підприємством «Сокирянське бюро технічної інвентаризації» в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва на вказану нежитлову будівлю створено відповідний документ №3103 від 12.01.2022 року, про що свідчить Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01:0328-7832-5976-4576 від 25.03.2022 року.

02 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_3 . Ходзінським на замовлення ОСОБА_1 було проведено технічне обстеження нежитлової будівлі магазину літ. «А», по в АДРЕСА_1 , за результатами якого надано висновок, згідно з яким встановлено можливість щодо експлуатації нежитлової будівлі магазину літ. «А» - загальна площа - 87,70 кв.м, будівельний об`єм - 244,9 куб.м, площа забудови - 50,60 кв.м, по в АДРЕСА_1 .

Звітом про оцінку майна, складеного 31 січня 2022 року ФОП ОСОБА_4 , визначено ринкову вартість вказаної нежитлової будівлі (магазину), яка станом на 31 січня 2022 року становить 877 000 грн.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 5 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що замовники та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані, зокрема, забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Згідно з частинами 4-5 статті 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших нормі правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34,37 цього Закону). Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено (постанова Верховного суду від 25.08.2020 у справі №760/21223/17-ц).

Відповідно до частин 1, 2 статті 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» , після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.

Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

Згідно з частинами 1, 2 статті 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Відповідно до пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ№ 461від 13.04.2011 року, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією.

Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ІУ64 від 31.03.2022 року, Державною інспекцією архітектури та містобудування України документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання у зв`язку з тим, що не подано документів, необхідних для прийняття рішення про видачу, а саме: цільове призначення земельної ділянки :01:001:0969 суперечить вимогам абзацу першого п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 750 від 08.09.2015 року (далі - Порядок), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (абз. 1 п. 4 Порядку).

Пунктом 17 Порядку встановлено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації: щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку; щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку; щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру (абз. 1 п. 18 Порядку).

Згідно з вимогами пункту 21 Порядку рішення органів державного архітектурно-будівельного контролю про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто ДІАМ у порядку нагляду (без права реєстрації декларації) або оскаржено до суду.

Проте ОСОБА_1 недоліки не усунув та не оскаржив дії відповідного органу про повернення документів на доопрацювання.

Крім того, спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, а тому не є створеним в розумінні статті 331 ЦК України, що також виключає можливість визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

З огляду на вищенаведені норми закону, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин положення частин другої, третьої статті 331, статей 375, 376 ЦК України та не надано правової оцінки тому, що спірне нерухоме майно фактично є самочинним будівництвом, і визнання права власності на нього можливе лише за умови введення його в експлуатацію в установленому законом порядку. Крім того, спірне нерухоме майно не прийнято до експлуатації, що також виключає можливість визнання права власності на нього за позивачем, а тому оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 205/767/20.

Наданий до відзиву на апеляційну скаргу витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності судом не приймається, оскільки поданий з порушенням вимог, визначених частиною 8 статті 83 ЦПК України.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 13 статті 142 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на зазначене, з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України слід стягнути судові витрати в розмірі 1 488,60 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, треті особи Державна інспекція архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 , про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України ( б-р Лесі Українки, 26, м. Київ, ) судові витрати в розмірі 1 488 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк