РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , повне товариство «Лаверна Ломбард Залуський і К», товариство з обмеженою відповідальністю «Лаверна», про поділ майна подружжя, -

встановив:

20 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В позовній заяві, неодноразово уточненій під час розгляду справи, покликається на ту обставину, що 9 жовтня 1982 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, про що Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області було зроблено актовий запис №272.

Сімейні відносини були припинені та шлюб було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року.

За час спільного проживання однією сім`єю з 09 жовтня 1982 року по 16 січня 2013 року сторонами було придбано майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 44,3 м.кв. по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 762 000,00 грн.; нежитлове приміщення загальною площею 40,4 м.кв. в АДРЕСА_2 , вартістю 266 754,00 грн.; квартира площею 21,5 м.кв. по АДРЕСА_3 , вартістю 395 176,00 грн.; нежитлове приміщення 44,7 м.кв. по АДРЕСА_4 , вартістю 473950,00 грн.; нежитлове приміщення 140,5 м.кв. по АДРЕСА_5 , вартістю 1 390 394 грн.; складські приміщення площею 85,7 м. кв. в АДРЕСА_5 , вартістю 71 130,00 грн. Також було придбано майно: контейнер металічний по АДРЕСА_6 , вартістю 117 600,00 грн., легкові автомобілі «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 45 000,00 грн., «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 137 780,00 грн., рухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_7 , рухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , згідно переліку, вказаному у тексті уточненої позовної заяви.

Під час перебування в шлюбі, відповідач ОСОБА_4 за спільні кошти подружжя створив приватне підприємство «Лаверна Л» статутний фонд якого складає внесок подружжя в розмірі 50 000 грн. Вся підприємницька діяльність особисто як відповідача, так і приватного підприємства була направлена на потреби сім`ї.

Таким чином, позивач вважає, що має право при поділі майна придбаного за час шлюбу на спільні грошові кошти в розмірі вартості 1/2 частини внеску в статутний фонд ПП «Лаверна Л», а саме на суму 25 000,00 грн. та на 1/2 частину різниці між частками учасників внесеного уставного фонду ПТ « Лаверна ломбард Залуський і К» спільних грошових коштів , а саме в розмірі 42 000,00 грн. ( 252 000,00 грн. - 168 000,00): 2= 42 000,00 грн.)

Поділу також підлягає і майно приватного підприємства «Лаверна ломбард Залуський і К», а саме нерухоме майно (приміщення), які знаходяться за адресою АДРЕСА_8 .

Окрім цього, після розлучення з 2013 року по 2021 рік ОСОБА_4 спільне майно подружжя, а саме приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , здає в оренду та особисто отримує дохід.

Приміщення за адресою АДРЕСА_1 було передано відповідачем в оренду: ПрАТ « Київстар» в період з 19.08.2011 року по 01.03.2017 рік, загальна сума отриманого доходу підтверджується договором оренди між ОСОБА_4 та ПрАТ « Київстар» та довідкою ДФС України № 899/03-16-13 від 24.07.2018 року; ТОВ «Гараж Мобайл Груп» в період з 01.03.2017 року по даний час, що підтверджується договором оренди № 010317-1 від 01.03.2017 року, укладеного між фізичною особою ОСОБА_4 та ТОВ «Гараж Мобайл Груп» та довідкою ДФС України № 899/03-16-13 від 24.07.2018 року. Приміщення по АДРЕСА_2 , в якому знаходиться редакції газети «Місто вечірнє» частково також передано за договорами оренди фізичній особі ОСОБА_7 площею 12 м.кв. за 20 гр. в місяць, та за договором оренди приватному підприємцю ОСОБА_8 площею 10,65 м.кв. за 20 грн. за місяць. По укладених договорах оренди відповідач отримав дохід на загальну суму 1 059 129, 72 грн.

Наведені позивачем варіанти поділу майна кожному з подружжя здійснені з врахуванням того, що спільно нажите майно, яке вона хоче залишити за собою не використовується ОСОБА_4 у підприємницькій діяльності. А інша частина майна, яка залишається за ОСОБА_4 , навпаки використовується ним шляхом розміщення товарних запасів підприємства «Лаверна Ломбард» , « Залуський і К», а також розміщення редакції газети «Місто вечірнє» та магазину «Лаверна».

Просить визнати за нею право власності на спільно нажите майно подружжя загальною вартістю 1 757 681,15 грн., а саме: нежитлове приміщення загальною площею 44,3 м.кв. по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 762 000,00 грн.; нежитлове приміщення 44,7 м.кв. по АДРЕСА_4 , вартістю 473 950,00 грн.; квартира площею 21,5 м.кв. по АДРЕСА_3 , вартістю 395 176,00 грн.; рухоме майно на загальну вартість 126 555,15 грн. згідно переліку. Визнати за ОСОБА_4 право власності на спільно нажите майно подружжя загальною вартістю 2 218 073 грн., а саме: контейнер металічний по АДРЕСА_6 , вартістю 117 600,00 грн.; нежитлове приміщення загальною площею 40,4 м.кв. в АДРЕСА_2 , вартістю 266 754,00 грн.; складське приміщення площею 85,7 м. кв. в АДРЕСА_5 , вартістю 71 130,00 грн.; нежитлове приміщення 140,5 м.кв. по АДРЕСА_5 , вартістю 1 390 394 грн.; легковий автомобіль «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 45 000,00 грн.; легковий автомобіль «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 137 780,00 грн.; рухоме майно загальною вартістю 189 415 грн., згідно переліку.

При такому поділі частка ОСОБА_4 перевищує ідеальну частку на суму 230 195,92 грн. Просить стягнути з ОСОБА_4 в її користь грошові кошти в розмірі 596 564,86 грн., а саме: 529 564,86 грн. 1/2 частину отриманих грошових сум від здачі майна в оренду ( 1 059 129,72 грн.); 25 000,00 грн. 1/2 частина внеску в уставний фонд ПП « Лаверна Л»; 42 000,00 грн.- 1/2 частину різниці між частками учасників статутного фонду ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К» спільних грошових коштів. Стягнути з ОСОБА_4 її користь всі судові витрати по справі 45 096,33 грн.: сплачений судовий збір 4 499,81 грн., сплачені кошти за оголошення в газеті «Волинь Нова» - 96,00 грн., проведення експертиз 16 849,32 грн. (3184,00 грн.,2 385,22 гри.,799,50 грн., 2 220,00 грн., 6 437,60 грн.,1 700,00 грн., 123,00 грн.); витрати за надання правової допомоги 9 256,80 грн.,14 490,40 грн.,2100,00, а всього 25 847,20 грн.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 червня 2014 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалами суду за клопотанням позивача у справі було забезпечено докази та було призначено ряд судових експертиз, зокрема судові будівельно-технічну, автотоварознавчу, оціночно-будівельну та судово-економічну експертизи.

Ухвалами суду до участі у розгляді справи в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К», ТОВ «Лаверна».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_9 , а згодом і ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Просять позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та на підставі зібраних доказів.

Відповідач ОСОБА_4 для участі у розгляді справи не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення даного позову, покликаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, та їх невідповідність закону.

Треті особі на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К», ТОВ «Лаверна» пояснень з приводу заявленого позову не надали, заяв чи клопотань до суду не направили, для участі у розгляді справи повторно не з`явились.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 9 жовтня 1982 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, про що Володимир-Волинським міським відділом ЗАГС Волинської області було зроблено актовий запис №272. Сімейні відносини були припинені та шлюб було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року. Дані обставини стверджуються копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року та ухвали цього суду від 21 січня 2013 року. (т.1, а.с.9, 10).

Згідно положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказів, та зібраних судом за їхнім клопотанням, встановлено, що сторони за час перебування у шлюбі та проживання однією сім`єю, придбали наступне нерухоме майно: квартиру, яка розташована в АДРЕСА_3 , загальною вартістю 395176 грн.; нежитлове приміщення площею 40,4 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 266 754 грн.; нежитлове складське приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_5 , вартістю 71 130,00 грн.; вбудоване приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною вартістю 762 000 грн. Вказана обставина стверджується копіями правовстановлюючої та реєстраційної документації та висновками судових експертиз, а презумпція спільності права власності подружжя на вказане майно, яке набуте ними за час шлюбу, не оспорюється сторонами.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.71 СК України, суд не знаходить правових підстав для присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а тому зазначене нерухоме майно, зокрема: квартиру, яка розташована в АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення площею 40,4 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове складське приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_5 ; вбудоване приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , не дивлячись на запропонований позивачем варіант поділу, ділить між обома з подружжя порівну, виділивши кожному з них із спільної сумісної власності по частини вказаного нерухомого майна.

На підставі наданих сторонами доказів, та зібраних судом за їхнім клопотанням, встановлено, що позивачем до складу нерухомого майна також було подано ряд об`єктів, які були придбані юридичними особами і є їх власністю, а отже не можуть бути визнані судом спільною власністю подружжя, зокрема нежитлове приміщення площею 44,7 м.кв. по АДРЕСА_4 , вартістю 473950,00 грн., яке було придбане ПТ «Лаверна Ломбард Залуський і К» і є власністю вказаного товариства (т.1, ас.111) , а також нежитлове приміщення площею 140,5 м.кв. по АДРЕСА_5 , вартістю 1 390 394 грн., яке було придбане ТОВ «Лаверна» і є власністю вказаного товариства (т.1, ас.109, 111). В частині позовних вимог про поділ даного майна суд відмовляє з вказаних підстав.

Стосовно поділу рухомого майна - контейнера металічного по АДРЕСА_6 , вартістю 117 600,00 грн., то позивачем не надано суду доказів того, що вказаний контейнер був придбаний подружжям, що він є у наявності та яка його вартість, а тому відмовляє в цій частині вимог за недоведеністю. З тих же підстав суд відмовляє позивачу в поділі рухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_7 та рухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_3 , згідно переліку, вказаному у тексті уточненої позовної заяви, оскільки позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження факту придбання вказаного майна подружжям, що воно є у наявності та яка його вартість, а тому відмовляє в цій частині вимог за недоведеністю, при цьому первісне часткове визнання цих вимог позивачем до уваги не береться, оскільки після заміни складу суду та розгляду справи заново, відповідач змінив свою попередню позицію та заперечив її.

Позивачем заявлено вимогу про поділ легкових автомобілів «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 45 000,00 грн. та «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 137 780,00 грн. шляхом визнання права власності відповідача на вказані легкові автомобілі з виплатою їй компенсації половини їх вартості.

Як вбачається з досліджених судом доказів, сторони під час шлюбу дійсно придбали у власність вказані автомобілі. Разом з тим, як вбачається з досліджених доказів, з 07 березня 2014 року власником автомобіля «Фольксваген Т4», 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_5 (т.4 а.с. 32), а власником автомобіля «Nissan Vanette» 1989 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , з 22 березня 2016 року являється ОСОБА_6 (т.4, а.с.37). Позивачу дані обставини були відомі і вона не змінила позовних вимог, не довела що кошти за відчуження автомобілів були привласнені відповідачем та не заявила про стягнення з відповідача компенсації половини вартості відчужених автомобілів, тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог.

Стосовно поділу статутних фондів ПП «Лаверна Л», ПТ « Лаверна ломбард Залуський і К», з огляду на зміст вимог та надані докази, суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки обидва з подружжя є співзасновниками ПТ «Лаверна ломбард Залуський і К», і не позбавлені можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати від неї дохід. Окрім цього, спір між двома співзасновниками господарського товариства з приводу стягнення частини внеску в статутний фонд не є спором між подружжя з приводу поділу спільно нажитого майна, а вимоги про це не грунтуються на нормах Сімейного Кодексу України. Покликання позивача на наведену в позовній заяві судову практику не заслуговують на увагу, оскільки наведені приклади стосуються компенсації частки іншому з подружжя, який не є учасником господарського товариства. Стосовно стягнення 1/2 частини внеску в статутний фонд ПП « Лаверна Л», то суд відмовляє у цій частині вимог за відсутністю доказів, що такий статутний фонд було створено та кошти були внесені ОСОБА_4 . Задекларований розмір статутного фонду в Статуті цього підприємства не доводить факт внесення таких коштів відповідачем. За таких обставин суд відмовляє в цій частині вимог.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення половини одержаного відповідачем доходу від здачі в оренду об`єктів нерухомого майна, а саме приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Наявні у матеріалах справи докази, а саме договори оренди майна, укладені відповідачем вже після розірвання шлюбу, та позивачем не надано доказів одержання доходів відповідачем від здачі в оренду вказаного майна. Зазначені в договорах оренди майна суми розміру орендної плати не доводять факту одержання відповідачем цієї оплати від орендарів.

За таких обставин в цій частині вимог суд також відмовляє у задоволенні.

Задовольнивши позовні вимоги частково, до стягнення з відповідача відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає також частина понесених позивачем судових витрат, у розмірі 35 відсотків, що є пропорційним до частини задоволених позовних вимог, зокрема 2750 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору, 4656 грн.85 коп. витрат за проведення судових експертиз, 33 грн. 60 коп. витрат на судове оголошення.

На підставі викладеного, ст.ст.60, 70, 71 ЦПК України, керуючись ст.ст. керуючись ст. ст. 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Виділити у приватну власність ОСОБА_1 із спільного майна подружжя:

- частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_3 , загальною вартістю 395176 грн.;

-1/2 частину нежитлового приміщення площею 40,4 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 266 754 грн.;

- частину нежитлового складського приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_5 , вартістю 71 130,00 грн.;

- частину вбудованого приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною вартістю 762 000 грн;

Виділити у приватну власність ОСОБА_4 із спільного майна подружжя:

- частину квартири, яка розташована в АДРЕСА_3 , загальною вартістю 395176 грн.;

-1/2 частину нежитлового приміщення площею 40,4 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 266 754 грн.;

- частину нежитлового складського приміщення загальною площею 85,7 м2, яке розташоване за адресою АДРЕСА_5 , вартістю 71 130,00 грн.;

- частину вбудованого приміщення магазину А-5 площею 44,3 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною вартістю 762 000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати: 2750 грн. 73 коп. витрат по сплаті судового збору, 4656 грн. 85 коп. витрат за проведення судових експертиз, 33 грн. 60 коп. витрат на оголошення, а всього стягнути в її користь 7441 грн. 18 коп. понесених судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_9 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_9 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2023 року.

Головуючий /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Олександр ЛЯЩЕНКО