ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3638/21
Провадження № 2/210/57/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 січня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, без участі сторін, та без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна, в якому просив суд зняти обтяження з усього рухомого майн, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: обтяження рухомого майна №15339242 (арешт рухомого майна), накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №47433250 від 08.05.2015 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Щербакова Л.А.) та обтяження рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпровського КУ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позові зазначає, що в Єдиному реєстрі боржників щодо нього як боржника є записи щодо ряду виконавчих проваджень. Згідно акту звірки виконавчих проваджень, всі виконавчі провадження окрім ВП №58953015 та ВП №60222261, є на сьогоднішній день завершеними. Згідно витягу з додатку «Дія: Державні послуги онлайн» у нього відсутні не сплачені штрафи, а тому заборгованість за ВП №58953015 на сьогодні не існує. Борг за ВП №60222261 у розмірі 35409,97грн. (стягувач АТ КБ «ПриватБанк») також сплачено позивачем.

В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо позивача як боржника зареєстровано два обтяження рухомого майна, саме: обтяження рухомого майна №15339242 (арешт рухомого майна) накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №47433250 від 08.05.2015 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Щербакова Л.А.) та обтяження рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-П від 21.09.2007 року відділення ПАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського КУ.

26 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про зняття арешту з майна позивача. Згідно трекінгу АТ «Укрпошта» відправлення з ідентифікатором №5713 отримано відповідачем (особисто вручено) 03.03.2021 року, відповідь повинна була бути надана позивачу протягом 10 днів, проте на момент звернення до суду відповідь на свій лист він не отримав.

Позивач зазначив у позові, що збереження арешту майна чинить йому перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, а правові підстави для збереження арешту на нерухоме майно відсутні, тому він звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.31).

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Поза межами судового засідання позивачем було подано заяву про розгляд справи без його участі.

25 січня 2022 року за підписом в.о. начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клименко М. надійшов відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна, в якому остання зазначила, що заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування чого вказала, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №47433250 з примусового виконання виконавчого листа №2/408/1316 від 27.04.2012 року виданого Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ ПриватБанк». Державним виконавцем для забезпечення реального виконання виконавчого документу 08.05.2015 року винесено постанову про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження. Державним виконавцем на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» 29.09.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень державного реєстру обтяжень рухомого майна запис №15339242 автоматично вилучений по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.

Окрім того в.о. начальника відділу ДВС зазначала, що у провадженні відділу перебували ряд виконавчих проваджень, які станом на 20.01.2022 року не виконанні, заборгованості по виконавчим провадженням не сплаченні. Посилаючись на постанову №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року про судову практику в справах про зняття арешту з майна, відповідач стверджував, що вони не є належними відповідачами по вказаній категорії справ. У зв`язку з чим, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Поза межами судового засідання від начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Давиденко Л.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника виконавчої служби на підставі наявних у справі доказів.

Третя особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» також повідомлявся належним чином про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 14 липня 2021 року. Ухвала отримана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення яке повернулося на адресу суду 11 листопада 2022 року, пояснень на позовну заяву від третіх осіб до суду не надійшло.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя.

Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України також визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, кожній особі гарантується звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав.

У той же час закріплене в законі право на доступ до суду не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Зокрема, гарантоване ст.55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав та інтересів здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Предметом вказаного спору позивачем визначено обтяження рухомого майна №15339242 (арешт рухомого майна), накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №47433250 від 08.05.2015 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Щербакова Л.А.) та обтяження рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпровського КУ.

Однак сторонами по справі не долучено до матеріалів справи винесених держаним виконавцем постанов в рамках ВП №47433250. Клопотанням про витребування доказів позивач не скористався, суд позбавлений права збирання доказів за власної ініціативи.

З тексту відзиву на позовну Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №47433250 з примусового виконання виконавчого листа №2/408/1316 від 27.04.2012 року виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Відповідно до Постанови старшого державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семенко І.В. про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист №408/2090/12 2/408/1316/12 виданий 27.04.2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 35059,38грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 350,59 грн. (а.с.65).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (публічні обтяження» №77610889 від 20.01.2022 року, за суб`єктом ОСОБА_1 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня (а.с.58).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту п`ять та сім частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника) та якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною третьою ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно з частинами першою та другою статті 40 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року №904/51/19 (провадження №12-122гс19), у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі №161/3171/19 (провадження №61-2484св20), у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №157/298/19 (провадження №61-20261св19).

Окрім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2021 року №712/12136/18 (провадження №61-4726сво19) вказано, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не вбачає підстави для відступу від висновку, викладеного в постановах від 29 липня 2020 року в справі №161/3171/19 (провадження №61-2484св20), ухваленій Верховним Судом у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, від 20 січня 2021 року в справі №157/298/19 (провадження №61-20261св19), ухваленій Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, оскільки висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про закриття провадження є обґрунтованим, так як арешт накладено на майно з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому заявники не можуть виступати позивачами у даних справах і такі справи не підлягають розгляду в позовному провадженні.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №47433250, тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про обтяження рухомого майна №15339242 (арешт рухомого майна), накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №47433250 від 08.05.2015 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Щербакова Л.А.), на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Стосовно заявлених позовних вимог про зняти обтяження рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпровського КУ, суд зазначає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

У вказаній справі позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна.

В абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що відповідачами в указаній категорії справ є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Тлумачення змісту статті 51 ЦПК України свідчить про те, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №756/2298/18 (провадження №61-3976св21) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Зміст і характер відносин між учасниками справи, а саме скасування обтяжень рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за Договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського КУ, що цей спір виник фактично між позивачем та банком, а не між позивачем та виконавчою службою.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. У такому самому порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічні за змістом правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2021 року у справі №174/474/17 (провадження №61-3822св19).

Ця судова практика є незмінною тривалий час і застосовувалася як Верховним Судом України, так і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а наразі і Верховним Судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) також указано, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

ОСОБА_1 пред`явив позов до виконавчої служби, яка не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт. Металургійний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не має правового зв`язку із обтяженням рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпровського КУ.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц (провадження №14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (провадження №14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц (провадження №14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження №14 511цс18), від 05 травня 2019 року у справі №554/10058/17 (провадження №14-20цс19).

У зв`язку з тим, що позивач пред`явив позов про зняття арешту з майна до неналежного відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 15, 51, 255 ч.1 п.1, 258-260 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.1, 37, 40, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна, в частині заявлених позовних вимог про зняти обтяження рухомого майна №15339242 (арешт рухомого майна), накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №47433250 від 08.05.2015 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Щербакова Л.А.), - закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися суду зі скаргою у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про зняття арешту з майна, в частині заявлених позовних вимог про зняття обтяження рухомого майна №14262800 від 15.03.2019 року за договором «Автопакет» 8/2007/840-К/1526-АП від 21.09.2007 року відділення ПАТ КБ «Надра» Дніпровського КУ, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Металургійний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), адреса: 50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 41;

- третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Суддя: Н. Ю. Вікторович