КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/27983/19

номер провадження №22-ц/824/166/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Українець М.П.,

представник відповідача Свірєпова А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Українця Миколи Петровича

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року /суддя Аксьонова Н.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Українець М.П. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Арагон», в якому просить зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року з урахуванням зміни строку виконання основного зобов`язання до 15 жовтня 2012 року та списати нараховані відсотки, які обліковуються після зазначеної дати, про що видати позивачу відповідну довідку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 199-207/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - Українець М.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 1547pvi-06-05 від 09.06.2005 року у випадку якщо сплачених коштів недостатньо для погашення усього розміру заборгованості у першу чергу погашаються проценти. З урахуванням складових відступленої заборгованості залишок по відсотках складає 4 812 552,54 грн., отже, станом на час вирішення справи у суді першої інстанції були наявні докази розпорядження відповідачем оспорюваною частиною боргу, що обумовлює настання негативних наслідків та порушення права боржника у спірному зобов`язанні. Вказував, що звернення до суду є безумовним правом, адже відсутність претензії та відповіді на неї не є обов`язковою передумовою звернення до суду. Також, зауважував, що з відзиву відповідача чітко вбачається відсутність наміру приводити розмір боргу у відповідність до вимог законодавства. Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибних висновків щодо передчасності цього позову. Наголошував, що доцільність звернення до первісного кредитора як з вимогою здійснити перерахунок так і залучення співвідповідачем повністю відсутня, так як борг ОСОБА_1 обліковується саме ТОВ «ФК «АРАГОН». Наголошував і на тому, що з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, відсутність у договорі чи законі обраного способу права не є самостійною підставою відмови у позові.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» Свірєпова А.В. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її вимог. Вказувала, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду, а необхідною умовою задоволення позову є наявність спору між сторонами. На момент звернення до суду (так саме як і зараз), спору між сторонами щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 1547 руі-06-05 від 09 червня 2005 року не існувало, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач ТОВ «ФК «АРАГОН» пред`являло до позивача вимоги про оплату кредитних коштів, у розмірі з яким позивач не погоджується або зверталося із позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості у вищевказаному розмірі. Лист ТОВ «ФК «АРАГОН» від 04 квітня 2019 року, на якій посилається позивач у позовній заяві та в апеляційній скарзі, також не містить вимог щодо оплати позивачем ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1547 pvi-06-05 від 09 червня 2005 року. До того ж, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що позивач зверталася до відповідача ТОВ «ФК «АРАГОН» з вимогою про перерахунок кредитної заборгованості за кредитним договором № 1547 pvi-06-05 та наданням відповідної довідки, тобто з вимогами, які є предметом даного спору, і в задоволені її вимог їй було відмовлено, що зумовило б настання спірних правовідносин між сторонами. Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не доведено, що станом на час звернення до суду, її права чи інтереси були порушені відповідачем ТОВ «ФК «АРАГОН».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом установлено, що 09 червня 2005 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1547pvi-06-05, згідно з умовами якого позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру виконання Банк надав кредитні кошти у розмірі 80 000,00 доларів США із кінцевою датою погашення та сплати процентів і комісійних по ньому - 09 червня 2020 року (а.с.5-9).

Відповідно до пункту 3.2 Договору, ОСОБА_1 зобов`язалася щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануітетного платежу, розмір якого становить 910,00 доларів США.

Також 09 червня 2005 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 , як поручителем, в забезпечення кредитного договору, укладено договір поруки № 1547/1.

19 червня 2007 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит"" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року, за п. 1 якої, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 230 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 11 % річних, які позичальник зобов`язалася повернути повністю до 09 червня 2020 року шляхом здійснення щомісячних платежів, в термін до 10 числа кожного місяця, у розмірі 2216,85 грн (а.с.10-11).

17 червня 2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до Договору та Угоди № 1, за умовами якої боржник зобов`язана щомісяця, в термін з 01 до 10 числа кожного місяця, починаючи з липня 2013 року по червень 2014 року включно, здійснювати погашення заборгованості по Кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 2 000, 00 доларів США 00 центів (а.с.12-13).

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2015 року у справі №362/4716/14-ц позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"" суму заборгованості за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року, що складається з: 200 984,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2014 року становить 2 690 654,61 грн., - суми заборгованості по тілу кредиту; 72 544,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2014 року становить 862 901,49 грн., - суми заборгованості за відсотками; 95 972,08 грн. - заборгованості з щомісячної комісії; 332 093, 41 грн. - заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування Кредитними коштами та комісії, загальним розміром 3681624 грн 55 коп.

02 квітня 2019 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» укладено договір про відступлення прав вимоги №6, за яким ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відступив новому кредитору права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року, а також права вимоги до поручителя ОСОБА_3 за договором поруки №1547/1 від 09.06.2005 року.

Відповідно до Додатку №1 до Договору №6 про відступлення прав вимоги від 02.04.2019 року сума заборгованості за кредитним договором № 1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року станом на дату відступлення прав вимоги складає 380383,63 доларів США та 74043380,72 грн.

У квітні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» (новий кредитор) та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (старий кредитор) направило боржникам - позичальнику та іпотекодавцю ОСОБА_1 , а також поручителю ОСОБА_3 лист-повідомлення від 03 квітня 2019 року, у якому було повідомлено, що 02 квітня 2019 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» укладено договір про відступлення прав вимоги №6, договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за якими ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відступив шляхом продажу новому кредитора права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року та іпотечними договорами від 13 вересня 2005 року і 19 червня 2007 року, а також права вимоги до ОСОБА_3 за договором поруки №1547/1 від 09.06.2005 року.

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, оскільки вважає, що розмір заборгованості, що переданий до ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з моменту надсилання вимоги про дострокове повернення кредиту та ухвалення судового рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» продовжувало здійснювати нарахування відсотків та неустойки за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року, що прямо суперечить вимогам цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно вказував на те, позивачем не доведено, що станом на час звернення до суду, її права чи інтереси були порушені відповідачем ТОВ «ФК «АРАГОН».

Предметом даного спору є зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09.06.2005 року та списати нараховані відсотки, про що видати позивачу довідку.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що позивач зверталася до відповідача з вимогою про перерахунок кредитної заборгованості та наданням відповідної довідки і в задоволені її вимог їй було відмовлено.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що позивач оспорює нарахований ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" розмір заборгованості за кредитним договором №1547 pvi-06-05 від 09 червня 2005 року, що переданий ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» на підставі договору про відступлення прав вимоги №6 від 02 квітня 2019 року, оскільки з моменту надсилання вимоги про дострокове повернення кредиту та ухвалення судового рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» продовжувало здійснювати нарахування відсотків та неустойки за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року.

Тобто, відповідач ТОВ «ФК «АРАГОН» не здійснював нарахування відсотків за кредитним договором.

Вказане підтверджується договором про відступлення прав вимоги №6 від 02 квітня 2019 року, в якому зазначено, що новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у додатку №1 до цього договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами (п.2 договору).

Відтак ТОВ «ФК «АРАГОН» є неналежним відповідачем за вимогами позивача та не може нести відповідальність за здійснений ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит" розрахунок.

Клопотань про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача позивач не заявляла.

Також матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (первісного кредитора) щодо з`ясування розміру заборгованості за кредитним договором, яка була передана за договором відступлення права вимоги № 6 від 02 квітня 2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позивачем не доведено належними доказами порушення її прав відповідачем ТОВ «ФК «АРАГОН», за захистом яких мало місце звернення до суду із цим позовом, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Окрім цього, суд першої інстанції наголошував на ч. 2 ст. 16 ЦПК України про те, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст.16 Цивільного кодексу України).

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У зазначеному позові позивач просить зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року з урахуванням зміни строку виконання основного зобов`язання до 15 жовтня 2012 року та списати нараховані відсотки, які обліковуються після зазначеної дати, про що видати позивачу відповідну довідку.

Однак, позивачем не викладено правового обґрунтування права вимоги до відповідача, позовна заява не містить посилань на норму матеріального права або умови кредитного договору, в яких передбачений відповідний спосіб захисту порушеного права, що обраний позивачем.

Крім того, із викладеного вбачається, що позивачем ОСОБА_1 обраний неефективний спосіб захисту. Адже сам по собі факт існування заборгованості не свідчить про порушення прав позивача чи реальну небезпеку такого порушення та необхідність судового захисту, оскільки законодавством не передбачений механізм захисту прав, свобод чи інтересів на майбутнє.

Нарахування позивачу відсотків (комісії, пені) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами, повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства.

Так, висновком Великої Палати Верховного суду від 12 травня 2020 року у справі №921/730/13-г/3 (провадження №12-6гс20) згідно яких при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі.

Крім того, у позовній заяві позивачем не наведено правових підстав для списання нарахованих відсотків після 15 жовтня 2012 року. Адже рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено розмір заборгованості за кредитним договором №1547 pvi-06-05 станом на 26 червня 2014 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що наявні підстави для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги, які повністю дублюють доводи позову про те, що розмір заборгованості, що переданий до ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» за кредитним договором №1547pvi-06-05 від 09 червня 2005 року не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з моменту надсилання вимоги про дострокове повернення кредиту та ухвалення судового рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2015 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» продовжувало здійснювати нарахування відсотків та неустойки, апеляційним судом відхиляються, як такі, яким надані вірні оцінка судом першої інстанції.

Крім того, Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Українця Миколи Петровича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: