Житомирський апеляційний суд
Справа №286/743/22 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/743/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про визнання претензії необґрунтованою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року, яке ухвалене суддею Білоусенко І.В.

встановив:

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що його мати - ОСОБА_2 , 1929 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та була власником будинку за вказаною адресою. За життя матері на її ім`я був відкритий особовий рахунок на оплату послуг з постачання природного газу.

Позивача зазначає, що з 22.06.2021 він особисто оплачує всі квитанції-рахунки за спожитий газ і за його доставку за вказаною адресою. В квітні 2022 року Акціонерне товариство «Житомиргаз» надіслало йому листа-претензію від 26.04.2022, з повідомленням про те, що станом на 01.04.2022 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за розподіл (доставку) природного газу існує заборгованість в сумі 778,82 грн.

Вважаючи вказану претензію відповідача незаконною, просив суд визнати необґрунтованою претензію Акціонерного товариства «Житомиргаз» щодо наявності по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.04.2022 заборгованості за розподіл (доставку) природного газу в сумі 778,82 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про визнання претензії необґрунтованою відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд допустив неповноту при дослідженні доказів, наданих позивачем, не дав їм належної оцінки у сукупності з іншими доказами, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає, що згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суд безпідставно стягнув з нього судовий збір на користь держави.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та представник відповідача надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем порушення його прав як споживача послуг, які надає йому відповідач, за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг та доказів про належність вказаного будинку на праві власності позивачу після смерті матері ОСОБА_2 , на ім`я якої був відкритий особовий рахунок на оплату послуг з постачання природного газу.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що на ім`я матері позивача - ОСОБА_2 , 1929 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на оплату послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

З повідомлення про сплату № від 08.06.2021 за розподіл (доставку) природного газу на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що об`єм спожитого газу за червень 2021 року становить 88,25 м3 вартістю 355,59 грн.

У відповіді Акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» № 100-ЛК-6647-0422 від 26.04.22, яка надана на скаргу позивача ОСОБА_1 від 18.03.2022, зазначено, що станом на 01.04.2022 по особовому рахунку НОМЕР_2 за розподіл природного газу існує заборгованість в сумі 778,82 грн. Також зазначено, що питання щодо заборгованості за спожитий газ належить до компетенції ТОВ «Житомиргаз Збут».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Положення ст. 15 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його невизнання, порушення або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади; органів влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Таким чином, оскаржувана письмова відповідь на скаргу позивача, безпосередньо не встановлює будь-яких обов`язків для позивача, а є відповіддю на його звернення і за своїм змістом носить інформаційний характер, в тому числі щодо наявності заборгованості за надані послуги щодо розподілу (доставку) природного газу, не порушуючи при цьому жодних прав та інтересів позивача. Крім того, дана відповідь, з урахуванням її змісту, не є різновидом претензії.

Згідно із ст. 76, 89 ЦПК України листи, відповіді тощо є лише документами, що фіксують певну інформацію, їх оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. А тому вказані документи можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, що виникає у правовідносинах між його учасниками, під час розгляду якого суд зобов`язаний дати йому оцінку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з вищевказаних підстав. При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через те, що позивачем не доведено порушення його прав як споживача. Так зі змісту позовної заяви та доказів наданих суду вбачається, що звертаючись до суду, ОСОБА_1 посилався на порушення відповідачем його прав саме як споживача послуг, які надає йому АТ «Житомиргаз» за адресою: АДРЕСА_1 , та які він оплачує з 22.06.2021 та після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суд також помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відповідно до ст.141 ЦПК України.

Отже ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, однак помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а в частині розподілу судових витрат - скасуванню.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиргаз» про визнання претензії необґрунтованою змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 992,40 грн. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 січня 2023 року.

Головуючий Судді