Справа № 283/2596/22
Провадження №2/283/78/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю позивача, представника відповідача адвоката Івашкевич О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

12.12.2022 позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, в якому просив змінити розмір аліментів, визначених судовим наказом Малинського районного суду від 26.09.2022 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частину усіх видів його доходу (заробітку).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з часу винесення судового наказу у нього змінився сімейний стан: 13.08.2022 було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_4 . На даний час його дружина вагітна, у зв`язку з чим потребує допомоги. 06.09.2022 він отримав різано-рвану рану долонної поверхні лівої кисті, у зв`язку з чим втратив роботу та не може працевлаштуватися. Так як функції травмованої руки не відновилися, то йому запропонували зробити операцію в одному з лікувальних закладів м. Києва, операція та післяопераційна реабілітація є платними, тому у нього значно погіршився матеріальний стан.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 13.12.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання, призначене на 15 годину 30 хвилин 17.01.2023 року, відкладено на 03.02.2023 у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача.

19.01.2023 до суду надійшов відзив на позов.

Позиція позивача

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. У судовому засіданні позивач зазначив, що перебував на обліку в Центрі зайнятості як безробітний з 2018 по 2019 рік, потім працевлаштувався, однак звільнився і останні 4 роки офіційно не працює, має неофіційні підробітки. У вересні 2022 року отримав травму руки, через що не зміг офіційно працевлаштуватись. На той момент його сім`ю утримувала дружина. Однак дружина завагітніла і 02.02.2023 народила сина, тому також не має можливості заробляти. На запитання пояснив, що між ним та відповідачкою була усна домовленість щодо розміру коштів на утримання спільної дитини. Потім відповідач подала його на аліменти, про що він не знав. Медичних документів на підтвердження непрацездатності не оформляв, бо не знав про те, що дружина подала на аліменти. Просить зменшити розмір аліментів, що визначив суд попереднім рішенням, оскільки наразі не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі.

Позиція відповідача

Представник відповідача адвокат Івашкевич О.Г., яка діє на підставі ордера серії ЖТ № 095395, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що доводи позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що наведені позивачем підстави для зменшення аліментів, як то реєстрацію шлюбу та отримання травми, існували на день винесення судового наказу, а тому не можуть свідчити про зміну сімейного та матеріального стану саме після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Крім того, зауважує, що зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану може бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак, на думку представника, позивач не надав суду будь яких доказів його матеріального стану ні на час ухвалення судового наказу, ні на час подання позову. Отримання побутової травми, що підтверджено довідкою, не доводить тяжкі наслідки для здоров`я позивача, які б унеможливлювали його працевлаштування, жодних доказів лікування та реабілітації позивачем також не надано.

Встановлені судом обставини

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 13 серпня 2022 року, про що Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис №194 (а.с.5).

З медичної довідки лікаря травматолога КНП «ММЛ» ММР ОСОБА_6 (датовано 06.09.2022), вбачається, що ОСОБА_1 встановлений наступний діагноз: різано-рвана рана долонної поверхні лівої кисті; обставини травми: побутова; проведено: ПХО, ревізія, шви, Ас-пов`язка; дано рекомендації: консультація травматолога та судинного хірурга (а.с.6).

Довідкою ЛКК №304 від 25.10.2022, виданою ОСОБА_7 , 1986 р.н., встановлений діагноз вагітність 23 тижні (а.с.7).

Згідно із довідкою №188 від 24.10.2022, що видана старостою Гранітненської селищної ради ОСОБА_8 , постійно зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (власник), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (чоловік), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 (син) (а.с.8).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у ст. 180 Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька, істотні зміни у його сімейному стані, може бути підставами для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінились сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Як встановлено судом, позивач вказує як на підстави для зменшення аліментів, на реєстрацію іншого шлюбу, де дружина є вагітною, та отримання травми, через яку в нього значно погіршився матеріальний стан.

Отримання побутової травми позивачем підтверджується довідкою лікаря, однак вказаний доказ не підтверджує інших обставин, які підлягають доказування та на які посилається позивач неможливість працевлаштування через стійку втрату працездатності, потреба у подальшому лікуванні та реабілітації, та вартість таких процедур.

Зміни у сімейному стані позивача та вагітність нової дружини, суд не приймає як істотну обставину, оскільки позивачем не обґрунтовано належними доказами, що такі зміни вплинули на змогу сплати позивачем аліментів у вже визначеному розмірі. Крім того, сам факт укладення нового шлюбу та очікування народження другої дитини у позивача не є істотною обставиною, яка звільняє його від обов`язку з утримання своєї першої дитини.

Лише сам факт того, що позивач на даний час не працює, не може бути підставою для зміни розміру аліментів у сторону зменшення.

Суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану як на дату ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, так і на момент звернення до суду з позовом, документів про суму аліментів, яка підлягає стягненню з нього на підставі судового наказу, не звертався до суду з клопотанням про витребування будь-яких доказів судом. Зазначена обставина позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити зміни матеріального стану відповідача у співвідношенні до суми аліментів, яка нараховується до стягнення, відповідно до частки від доходу, що визначена судовим наказом.

Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надав, а підстави, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду є мінімально визначеним, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, то у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача та розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 274, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя В. М. Хомич