Справа № 715/164/23
Провадження № 2/715/121/23
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2023 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретар судового засідання Ткач О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування районної державної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позові посилається на те, що він перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у даному цивільному шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3 ОСОБА_2 не підтримає зв`язку із неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , яка знаходиться на утриманні та проживає з ним, участі у вихованні доньки не приймає, що перестало забезпечувати сімейне виховання та суперечить інтересам дитини. Відповідачка не виявляє щодо дитини материнського піклування та турботи, не піклується про її здоров`я, матеріально дитину не утримує, ніякої допомоги на виховання та розвиток не надає, додаткових витрат по утриманню дитини не несе. Окрім того, ОСОБА_2 у 2019 році притягувалася до кримінальної відповідальності за крадіжку (частина 1 статті 185 Кримінального кодексу України); у 2019 році ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей (частина 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення); у 2020 році ОСОБА_2 двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна (стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення); у 2020 році ОСОБА_2 була відповідачем у справі про позбавлення батьківських прав, позовну заяву Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було задоволено повністю та позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав. Таким чином, ОСОБА_2 не має та не може мати позитивного впливу на дитину. З огляду на викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи органу опіки та піклування районної державної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без їх представника, рішення прийняти в інтересах дитини.
Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року по справі №334/9739/18, провадження №1-кп/334/437/19, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. У відповідності зі ст.75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2019 року по справі №334/6556/19, провадження №3/334/1632/19, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та оголошено попередження.
Згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2020 року по справі №334/2784/20, провадження №3/334/1413/20, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 та оголошено усне зауваження.
Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2020 року по справі №334/5235/20, провадження №3/334/2208/20, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 та накладено адміністративне стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту.
Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2020 року по справі №334/1483/20, провадження №2/334/2365/20, позов органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2019 року по справі №334/1057/19, провадження №1-кп/334/469/19 клопотання прокурора про оголошення розшуку задоволено, оголошено у розшук обвинувачену ОСОБА_2 .
Згідно відповіді районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпропетровському району №17.01/01-27/34 від 11 січня 2023 року відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не володіє інформацією, чи виконує ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свої батьківськи обов`язки відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 06.08.2019 року до відділу служби звернулася з листом голова ОСББ «Професора Толока 17» щодо неналежно виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дане питання 08.08.2019 року було винесено на засідання комісії, на яке запрошено ОСОБА_2 та мешканців будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , однак ОСОБА_2 на комісію не з`явилася. За результатами комісії прийнято рішення притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 184 КУпАП. 16.08.2019 року здійснений спільний вихід спеціалістів відділу по Дніпропетровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з метою проведення профілактичної роботи з громадянкою та перевірки умов проживання родини адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання незадовільні всюди розкидані речі, брудно. ОСОБА_2 запрошено на комісію з питань захисту прав дитини. Під час обстеження з`ясовано, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . 06.09.2019 року відділом служби направлено листа до відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради для підтвердження факту проживання дитини на території району. 13.09.2019 року отримано відповідь на лист з актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, а з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Судом в ході розгляду справи встановлено, що вихованням дитини займається ОСОБА_1 , ОСОБА_2 останні декілька років з дитиною не спілкується, неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Дослідженими судом доказами підтверджується відсутність піклування з боку ОСОБА_2 про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, лікування, підготовку до самостійного життя, відсутність інтересу матері до внутрішнього світу дитини протягом тривалого часу, впродовж якого формувались фізичні особливості та психологічні риси дитини.
Суд бере до уваги, що сформована ОСОБА_2 модель поведінки щодо доньки є добровільно обраною нею та не продиктована життєвими обставинами.
Щодо неможливості надання висновку органом опіки та піклування районної державної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району суд вважає за необхідне зазначити, що у своєму листі, який був направлений на адресу Глибоцького районного суду орган опіки та піклування визнає факт не виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків. Висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).
Зазначені висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією ВС в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц.
З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.
Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення ОСОБА_2 від обов`язків по вихованню дитини та, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до ОСОБА_2 вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав.
Згідно з п. 2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідачка є здоровою, може надавати утримання своїй дитині, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 19 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_3 , на користь держави суму судового збору у розмірі 1073,60 гривень.
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: