1Справа № 335/6201/22 2/335/252/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,
представника позивача адвоката Скрими В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
23.09.2022 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Скрими В.А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після її смерті є позивач та відповідач ОСОБА_2 , син померлої, який із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач 10.12.2019 звернулась до приватного нотаріуса Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини, однак постановою цього нотаріуса від 12.12.2019 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, відмовлено через неможливість встановлення факту прийняття спадщини у встановлений законом спосіб з поданих позивачем документів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 у цивільній справі № 335/2366/20 встановлено факт, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , станом на час відкриття спадщини. Отже, позивач фактично є такою, що прийняла спадщину після смерті матері.
Звернувшись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2022, оскільки не надано документів, що підтверджують реєстрацію права власності на нерухоме майно, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Посилаючись на положення ст.ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 (а.с. 26).
Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що подав суду відповідну заяву (а.с. 65).
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 17.10.2022 на 11:30 год., встановлені строки для подання заяв по суті справи (а.с. 51).
Ухвалою від 28.11.2022 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. копію спадкової справи № 67/2019, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за № 65203890, щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, цією ухвалою закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2022 на 11:00 год.
Копія спадкової справи надійшла до суду 23.01.2023.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, що викладені у ньому.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Берліні (Німеччина) померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть реєстраційний № S 1181/2019, виданим відділом ЗАЦС Шарлоттенбург-Вільмерсдорф в Берліні 20.05.2019, копія та офіційний переклад якого містяться в матеріалах справи (а.с. 3234).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , недоотримана пенсія та внески до АТ «МЕТАБАНК».
Вказана квартира відповідно до наявної в матеріалах спадкової справи копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 р від 29.07.1998, виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією, із висновком ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності від 17.09.1998, та копії договору дарування з встановленням особистого сервітуту від 01.08.2009, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 3113, належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 по 1/3 частині кожному.
Згідно зі звітом про оцінку майна, складеним ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ МЕТРСКВЕЙР», станом на 14.07.2022 ринкова вартість вищезазначеної квартири складає 667 190,00 грн., а 1/3 її частини 222 396,67 грн. (а.с. 7).
За життя ОСОБА_1 заповіту не залишила.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано.
На підставі ч. 3 ст. 42 цього Закону захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України.
Отже, у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, які є громадянами іноземних держав, застосовуються норми права України, оскільки спірне нерухоме майно, з приводу права власності на яке виник спір, зареєстроване в Україні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .
Крім позивача, спадкоємцем першої черги є відповідач ОСОБА_2 , громадянин Держави Ізраїль, син померлої ОСОБА_3 , який із заявою про прийняття спадщини не звертався.
З метою оформлення спадщини ОСОБА_1 10.12.2019 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Однак, постановою приватного нотаріуса від 12.12.2019 № 759/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач і ОСОБА_3 на час відкриття спадщини були зареєстровані за різними адресами, у той же час позивач ОСОБА_1 не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (а.с. 35).
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 у справі № 335/2366/20, провадження № 2/335/1318/2020, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В., про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме встановлено факт, що ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , станом на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 3638). Рішення суду набрало законної сили 03.09.2020.
За вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У встановленому законом порядку позивач через свого представника звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інший спадкоємець ОСОБА_2 із такою заявою не звертався та проти позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі не заперечував.
Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Кияниці Н.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, представник позивача отримала відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії в зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно та документа, що підтверджує реєстрацію права власності померлої ОСОБА_3 (постанова від 08.06.2022 № 163/02-31 а.с. 3940).
Дійсно, як випливає з наявної в матеріалах спадкової справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302307732 від 08.06.2022, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться лише відомості про право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину спірної квартири. Інформація про право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири відсутня. Оригінали правовстановлюючих документів на 1/3 частину квартири, що належала ОСОБА_3 , також у позивача відсутні.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.
За роз`ясненнями, наданими у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.04.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , та звернулась до приватного нотаріуса з метою її оформлення. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, право власності спадкодавця не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрах), вона позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку наявні підстави для застосування статті 392 ЦК України у спірних відносинах.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , внаслідок чого за нею слід визнати право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.
Позивачем не порушується питання про розподіл судових витрат, а тому підстави для їх стягнення відсутні.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 259, 265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 січня 2023 р.
Повний текст рішення складено 26 січня 2023 р.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , громадянка Федеративної Республіки Німеччина, РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач ОСОБА_2 , громадянин Держави Ізраїль, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя А.В. Шалагінова