ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1042/23 Справа № 201/3007/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом (суддя першої інстанції Антонюк О.А. повний текст рішення складено 04 жовтня 2022 року),

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 31/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ А (житловий будинок літ. А1, прибудова літ. А2 з підвалом, прибудова літ. АЗ з підвалом, прибудова літ. А4 з підвалом, прибудова літ. А5, тамбур літ а7, вхід в підвал літ. а8, літ. а12, ганок літ. а9, приямок літ. а10, ганок літ. а 11, ганок з навісом літ. а 13, загальна площа 172.2 кв. м., житлова площа 104.4 кв. м.); літ Г1 - гараж (площа забудови 11.1 кв. м.). літ. И1 - навіс, літ. К1 - альтанка, споруди та мостіння № 1-4, 1/2 №5, 6 - 13, 1/2№ 14, 15, 16,1 - III.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, належно не з`ясовано предмет судового розгляду, було не доведено обставини, що мають значення для справи, та які суд вважав встановленими.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивачки зазначає, що перепланування, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406 не потребує документів, що дає право на виконання будівельних робіт. Та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення виконання яких втручання в огороджувальні та несучі конструкції, будівництва тамбуру літ. А7 (колишній літ. А2-1) було у 1980 році.

Також зазначає, що будівництво сараїв літ. З1 у 2000 році. літ. Ж1 у 2000 році, збільшення в розмірах гаража літ. Г1 у 2000 році без документів, що дають право на виконання будівельних робіт.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції було проігноровано те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2008 року у справі № 2-3430/2008, частка 31/100 була визнана за ОСОБА_6 , з урахуванням всіх зазначень судом обставин і лише не відбулась реєстрація визначених судом прав.

ОСОБА_2 , просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_7 зазначив, що з апеляційною скаргою не погоджується та вважає її безпідставною. Зазначає, що самочинно збудоване майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст. 316, 317 ЦК України. Вважає, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємців переходить лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Просив судове рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Просяник Н.П. доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 та представник відповідача до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, щоз наданих позивачкою документів та позову і позиції ОСОБА_1 . ОСОБА_6 є рідною матір`ю ОСОБА_1 (позивачки). На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 травня 2001 року, виданого Першою ДДНК за реєстровим № 2-1221, зареєстрованого в КП ДМБТІ 27 січня 2001 року в реєстрову книгу за №562 за реєстровим № 78, ОСОБА_6 в порядку спадкування після смерті її чоловіка (батька позивачки) ОСОБА_8 належить 29/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , домоволодіння розташоване на земельній ділянці розміром 525 кв. м. (Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 травня 2001 року).

Згідно Акту розподілу часток від 14 грудня 2007 року, складеного КП «ДМБТІ» ДОР, при обстеженні домоволодіння АДРЕСА_1 : ОСОБА_9 , згідно договору дарування від 04 червня 1996 року належить 33/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: у житловому будинку А-1 приміщення: 2-3, 2-4, прибудова А2-1, прибудова а4-1, підвал під А2-1, підвал під а4-1, сарай Ж (самочинний), гараж Г (самочинно збільшений на 5.7 кв.м.), 14 частина споруд: № 1, 2, 8, 13, 14, 15, що складає 33/100 частин домоволодіння. ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину від 24 травня 2000 року належить 29/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні: житловий будинок А-1, частина приміщення 3-6 площею 9.5 м2 (самочинно переобладнано у житлову), 1/2 частина підвалу під А-І, сарай З (самочинний), вхід до підвалу В, ганок а8 , тамбур а2-1 (самочинний), прибудова А3-1, в прибудові А-І приміщення 3-4, приміщення 3-5 площею 8.1 вк. м. (самочинно переобладнано у житлову), 1/2 частина споруд: № 1, 2, 8, 13, 14, 15, споруда № 7, що складає 31/100 частин домоволодіння. ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право на спадщину від 06 жовтня 1993 року належить 20/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: у житловому будинку А-1 14 частина приміщень: 1-4, 1- 5, 1-6, 1-7; в прибудові А-1 14 частина приміщень: 1-3,1-8; 54 ч. тамбура а6-1, 1/2 ч. веранди а-1, 1/2 ч. ганку а7, 1/2 ч. душа Е, 1/2 ч, навісу И, 1/2 ч. сараю Д (самочинний), 1/2 ч. входу до підвалу Б, 1/2 ч. споруд : № 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12,16; І; 1/2 ч. підвалу під А-1, що складає 18/100 частин домоволодіння. ОСОБА_11 (померлий), згідно свідоцтва про право на спадщину від 06 січня 1993 року числиться 20/100 частин домоволодіння: у житловому будинку А-1 1/2 частина приміщень: 1-4, 1-5, 1-6, 1-7; в прибудові А-І 1/2 частина приміщень: 1-3, 1-8; 1/2 ч. тамбура а6-1, 1/2 ч. веранди а-1, 1/2 ч. ганку а7, 1/2 ч. душа Е, 1/2 ч. навісу И, 1/2 ч. сараю Д (самочинний), 1/2 ч. входу до підвалу Б, 1/2 ч. споруд : № 4, 5, 6, 9, 10, 11, 12, 16; І; 1/4 ч. підвалу під А-1, що складає 18/100 частин домоволодіння.

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2008 року по цивільній справі № 2-3430/2008 винесеного за позовною заявою ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , третя особи КП «ДМБТІ», Перша ДДНК, ОСОБА_13 про визнання права власності в порядку спадкування та затвердження акту ідеальних часток вирішено: затвердити акт розподілу часток, виконаний Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14 грудня 2007 року по домоволодінню АДРЕСА_1 та визначити що домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в таких частках: 33/100 - ОСОБА_9 , 31/100 - ОСОБА_6 , 18/100 - ОСОБА_10 , 18/100 - ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_12 право власності в порядку спадкування за заповітом на 18/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 23 вересня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

Позивачка в визначений законом строк звернулась до Першої ДДНК з заявою про прийняття спадщини за заповітом та є єдиним спадкоємцем матері. Так як її мати за життя не зареєструвала зміну частки в праві спільної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2008 року по цивільній справі № 2-3430/2008, нотаріус Першої ДДНК скерувала зазначене рішення для реєстрації до КП «ДМБТІ» відповідно до листа № 288/02-14 від 27 січня 2010 року. Згідно Рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 23 лютого 2010 року було відмовлено в реєстрації права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, з причини, що відбулася зміна розміру часток у праві власності, та з причин, що у вищезазначеному домоволодінні було самочинно побудовано тамбур літ а2-1 (1960 рік побудови), сарай літ. З (2000 рік побудови), які згідно норм чинного законодавства потребують визнання права власності та введення в експлуатацію.

ОСОБА_1 звернулася до Першої ДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 31/100 частки домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як частка майна змінилась, та право власності на 31/100 часток даних КП «ДМБП» ДОР на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2008 року по цивільній справі № 2-3430/2008 за ОСОБА_6 не зареєстровано. Було роз`яснено право вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно технічного паспорту від 18 лютого 2022 року та відповідного Акту від 18 лютого 2022 року при технічній інвентаризації об`єкту нерухомого майна № 6 за адресою: АДРЕСА_1 , під час обстеження встановлено, що: - Зміна загальної та житлової площі житлового будинку літ А-1 за рахунок: уточнення лінійних розмірів на підставі пункту 1 (розділ IV) «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, внесеними наказами Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 26 листопада 2002 року № 73, від 15 червня 20056 року № 92, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 08 лютого 2006 року № 42, наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01 червня 2010 року № 167, наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2012 року № 4040, від 28 грудня 2012 року № 658, від 08 січня 2013 року № 2, від 26 липня 2018 року № 186», Пункт 1 (розділ VI «Інструкції): Підрахунок площ приміщень будинків здійснюється у журналах внутрішніх обмірів. Під час підрахунків слід користуватися величинами, визначеними у процесі безпосередніх обмірів, підрахунки виконувати з точністю до одного десяткового значення. Перепланування, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 не потребує документів, що дає право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію: Роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких втручання в огороджувальні та несучі конструкції будівництва тамбуру літ. а7 (колишній літ, а2-1) у 1980 році, реконструкції (збільшення в розмірах) прибудови літ. А6 у 2009 році без документів, що дають право на виконання будівельних робіт. У зв`язку з впорядкуванням вхід в підвал літ, Б перелітеровано у літ а12, вхід у підвал літ. В перелітеровано у літ. а8. Побудовано: альтанка літ. К1, ганки літ. а9, літ. А11, приямок літ. а10, ганок з навісом літ. а13, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 не потребує документів, що дає право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію: Зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків. Будівництво: сараїв літ. 31 у 2000 році, літ. Ж1 у 2000 року, збільшення в розмірах гаража літ. Г1 у 2000 року без документів, що дають право на виконання будівельних робіт. Душ літ. А - знесено.

Станом на 18 лютого 2022 року об`єкт нерухомого майна № 6 за адресою : АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ А (житловий будинок літ. А1, прибудова літ. А2 з підвалом, прибудова літ. АЗ з підвалом, прибудова літ. А4 з підвалом, прибудова літ. А5, прибудова літ. А6, тамбур літ а7, вхід в підвал літ. а8, літ. а12, ганок літ. а9, приямок літ. а10, ганок літ. all, ганок з навісом літ. а 13, загальна площа 178.7 кв. м., житлова площа 104.4 кв. м.); літ Г1 - гараж (площа забудови 17.5 кв. м.), літ. Ж1, літ. 31 - сараї, літ. И1 - навіс, літ. К1 -альтанка, споруди та мостіння № 1-4, 1/2 № 5, 6 - 13, 1/2№ 14,15,16,1 - III. Без урахування будівель (частини літ А6, літ. Ж1, літ. 31), на будівництво яких не надано проектно-дозвільної документації станом на 18 лютого 2022 року об`єкт нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ А (житловий будинок літ. А1, прибудова літ. А2 з підвалом, прибудова літ. АЗ з підвалом, прибудова літ. А4 з підвалом, прибудова літ. А5, тамбур літ а7, вхід в підвал літ. а8, літ. а12, ганок літ. а9, приямок літ. а10, ганок літ. а 11, ганок з навісом літ. а 13, загальна площа 172.2 кв. м., житлова площа 104.4 кв. м.); літ Г1 - гараж (площа забудови 11.1 кв. м.). літ. И1 - навіс, літ. К1 - альтанка, споруди та мостіння № 1-4, 1/2 №5, 6 - 13, 1/2№ 14, 15, 16,1 - III.

Крім того, на сьогодні відбулися зміни у співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 , зокрема померла ОСОБА_10 , її 18/100 часток успадкувала її донька - ОСОБА_5 ; ОСОБА_12 (18/100 часток) одружилась та змінила прізвище на ОСОБА_14 ; ОСОБА_9 (33/100 частки) має прізвище ОСОБА_4 .

Отже в домоволодінні є самовільно збудовані споруди та приміщення, не приведені до відповідності частки власності, власниками будинку є три особи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування.

Так суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статті 12611265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом.

Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Якщо будівництво об`єкта нерухомого майна здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України.

Відповідно до підпунктів 4.12, 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненями, які викладені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судами, єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_1 , яка у встановлений Законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки частка майна змінилась та право власності на 31/100 частку КП «ДМБП» ДОР на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 11 вересня 2008 року по цивільній справі №2-3430/2008 за ОСОБА_6 не зареєстровано. Так у технічному паспорті на домоволодіння є самовільно збудовані споруди та приміщення: тамбур літ ф2-1 (1960 рік побудови) сарай літ. 3 (2000 рік побудови), не приведені до відповідності частки у спільній частковій власності.

Виходячи із зазначеного, суд першої інстанції, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та визнання за позивачем право власності на 31/100 частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15 та підтверджується усталеною практикою Верховного Суду (справи №№ 334/4070/17 (61-10552св19), 552/2691/16-ц (61-12св17), 127/26186/16 (61-44319св18), 347/2273/17 (61-45856св18)).

Разом з тим в матеріалах справи є свідоцтво про право на спадщину за законом від 4 травня 2001 року, виданого Першою ДДНК за реєстровим № 2-1221, зареєстрованого в КП ДМБТІ 27 січня 2001 року в реєстрову книгу №562 за реєстровим записом № 78, на ім`я ОСОБА_6 після її померлого чоловіка ОСОБА_8 належить 29/100 частин зазначеного домоволодіння.

Вказана обставина не була врахована судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про міжнародно- правові механізми захисту права власності, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 року та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод 1950 року (основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. З, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК України), тобто діє презумпція спільної часткової власності.

Відмовивши у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 31/100 частину домоволодіння в порядку спадкування судом не було взято до уваги, що після померлої ОСОБА_6 залишилось 29/100 часток, на які може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Так колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 29/100 частки майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині, яка належала їй на час прийняття спадщини 4 травня 2001 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 29/100 частки майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині, яка належала їй на час прийняття спадщини 4 травня 2001 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи