Провадження № 2/127/2797/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пунько І.В. звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визначити, що частка померлої ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на момент її смерті становила 1/3 частку; частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на момент його смерті становила 1/3 частку; також просила встановити, що її частка (частка позивача) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 становить 1/3 частку. Окрім наведеного просила визнати за нею ( ОСОБА_1 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що позивачу, її матері ОСОБА_2 та рідному брату ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд). ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_3 . Після смерті матері та брата відкрилася спадщина, позивач є єдиним спадкоємцем померлих. Позивач у встановленому законом порядку та строки подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті кожного зі спадкодавців. Разом з цим нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину при спадкуванні частки у праві спільної сумісної власності як після смерті ОСОБА_2 так і після смерті ОСОБА_3 , по причині того, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку нерухомого майна необхідно видати свідоцтва про право на спадщину (частки у праві кожного зі спадкодавців у правоустановчому документі не визначено), про що винесено відповідні постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву. (а.с. 27).

Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав.

Ухвалою суду від 01.11.2022 витребувано з Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкових справ, які заведені до майна померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3

23.11.2022 на виконання наведеної ухвали з Першої вінницької державної нотаріальної контори до суду надійшли копії спадкових справ № 289/2015 та № 715/2007 що заведені до майна померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно. (а.с. 43-89).

Ухвалою суду від 06.12.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пунько І.В. не з`явились. 18.11.2023 представник позивача ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - Вінницької міської ради не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого відповідачу вручено судову повістку про виклик до суду на 18.01.2023, яку відповідачем отримано 09.12.2022.

На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача (її представника) та представника відповідача.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкових справ № 289/2015 та № 715/2007, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані ЦК України стосовно права спільної власності на майно та спадкування.

Судом встановлено, що 21.01.2005 на підставі рішення Вінницької міської ради 22 сесії 24 скликання від 21.06.2004 №773, на земельну ділянку, кадастровий номер :02:013:0036, площею 0,0643 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №098272, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за номером №52. (а.с.21).

Відповідно до додатку до вказаного державного акту співвласниками цієї земельної ділянки, окрім ОСОБА_3 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , без визначення часток у праві кожного з них. (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина.

Позивач у справі ОСОБА_1 (при народженні ОСОБА_5 ) є дочкою померлої ОСОБА_2 (а.с. 86, 87), а тому відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 .

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкоємець ОСОБА_3 від спадщини, що залишилась після смерті його матері ОСОБА_2 відмовився на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 80, 81).

З матеріалів спадкової справи інших спадкоємців ОСОБА_2 судом не встановлено.

З копії заповіту ОСОБА_2 від 29.09.1993, посвідченого Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-5047 слідує, що ОСОБА_2 належну їй частину житлового будинку, з відповідною часткою господарських будівель, що в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 (а.с. 14).

З огляду на викладене, суд констатує, що наведеним заповітом ОСОБА_2 не охоплено всю спадкову масу, що залишилась після її смерті, оскільки стосувався цей заповіт виключно частки в житловому будинку та господарських будівлях, що за адресою АДРЕСА_2 , що належали ОСОБА_2 на час посвідчення цього заповіту.

Таким чином спадкування частки у спірній земельній ділянці позивачем після смерті ОСОБА_2 здійснюється не за заповітом (як просить позивач у позовній заяві) а за законом, як спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Поряд з цим нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у спірній земельній ділянці, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину (частки у праві кожного зі співвласників у правоустановчому документі не визначено). (а.с. 17).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 18).

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від 22.07.2014, що посвідчено Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за № 2 1574, згідно якого все своє майно заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с. 50).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 02.04.2015 звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 45).

05.09.2015 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 17/100 частки в будинковолодінні під АДРЕСА_2 . У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в спірній земельній ділянці нотаріусом відмовлено, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину (частки у праві кожного зі співвласників у правоустановчому документі не визначено), про що винесено відповідну постанову. (а.с. 77, 20)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №320521228 від 18.01.2023 та рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.09.2008 у справі № 2-4200/08 (яким встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 10.05.1989 року належить 3/20 частки даного будинковолодіння) ОСОБА_1 на даний час є одноособовим власником вказаного будинковолодіння (17/25 + 17/100 + 3/20 = 1). (а.с. 15, 99-100)

Разом з цим ОСОБА_1 не може реалізувати свої права на набуття, в порядку спадкування, у власність часток інших, нині померлих співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в земельній ділянці, на якій розміщено будинковолодіння, власником якого вона являється, оскільки частки в спірній земельній ділянці всіх співвласників правоустановчим документом не встановлені.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток померлих спадкодавців, які їм належали на день смерті (тобто на момент, коли їх правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК слідую, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частки померлих співвласників не можуть бути змінені за рішенням суду, а невизначення часток спадкодавців на момент смерті не дає можливості спадкоємцю набути право власності на вказані вище частки земельної ділянки в порядку спадкування.

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток інших співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток співвласників. Жодних доказів щодо інших домовленостей між співвласниками щодо розміру часток суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також самого позивача ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:013:0036, площею 0,0643 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1/3 частки кожного з них підлягає задоволенню.

Приймаючи вказане рішення суд не вирішує питання про права та обов`язки осіб, правоздатність та дієздатність яких припинилась, оскільки в цьому рішенні суд лише констатує, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їм належала 1/3 частка (кожному) у праві на майно, яке їм належало спільно з іншим співвласником (позивачем у справі) на праві спільної сумісної власності. Суд не присуджує їм майно, не зменшує частку, а лише констатує наявність права на майно, яке їм належало за життя, за для можливості реалізації позивачем її спадкових прав на майно, яке входить у спадкову масу.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на визначені судом частки спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній земельній ділянці, в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач по справі, як зазначалося вище, є єдиним спадкоємцем померлих ОСОБА_2 (на 1/3 частку у спірній земельній ділянці за законом) та ОСОБА_3 (на 1/3 частку у спірній земельній ділянці за заповітом), яка прийняла спадщину після їх смерті у встановленому законом порядку та строки.

Судом встановлено, що до складу спадкової маси померлих входить, зокрема, 1/3 частка у спірній земельній ділянці після смерті кожного з них, спадщину після їх смерті позивач прийняла у встановленому законом порядку, тому позивач є їх спадкоємцем.

Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Враховуючи наведені норми закону, а також те, що єдиною підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину на майно померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стало те, що у правоустановчому документі частки у праві спільної власності на майно спадкодавців не визначено, однак встановлено та визначено судом, враховуючи також те, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що і ця позовна вимога підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 355, 357, 368, 372, 1216, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 12-13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на момент її смерті становила 1/3 частку.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на момент його смерті становила 1/3 частку.

Визначити, що частка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 становить 1/3 частку.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:013:0036), площею 0,0643 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Вінницька міська рада, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: