Справа № 365/6/23
Номер провадження: 2/365/65/23
09 березня 2023 року смт Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі :
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Згурівська селищна рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів,-
05 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітк (доходу), стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідачка з 2013 року по 2017 рік проживали разом без реєстрації шлюбу, від цих стосунків у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року відповідача почала зловживати алкогольними напоями та виїхали до іншого місця проживання, яке позивачу невідоме. Син залишився проживати з позивачем. Відповідачка близько п`яти років разом з сином не проживає, не цікавиться його життям та здоров`ям, участі у вихованні не приймає. Син перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідачка матеріального утримання сину не надає, хоча отримує державну допомогу, як малозабезпечена. Між позивачем та сином склались доброзичливі стосунки та емоційний зв`язок. Позивач забезпечив сину належні житлово-побутові умови. В тому числі, дитина забезпечений всім необхідним, зокрема одягом, продуктами харчування, іграшками, засобами особистої гігієни тощо. Відповідачка без поважних причин самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання сина.
Ухвалою суду від 06 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подала, хоча судом їй було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Представник позивача Костенко О.М. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник третьої особи Мокронос В.І. направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, позовні вимоги підтримав.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.
Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось.
Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 - копія свідоцтва про народження).
Малолітній ОСОБА_3 проживає в сім`ї свого батька, позивача ОСОБА_1 в приватному будинку в АДРЕСА_4. В будинку створені належні умови для проживання малолітньої дитини, яка забезпечена всім необхідним (а.с. 10 - довідка про склад сім`ї, а.с. 13-15 - акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, а.с. 17 - акт обстеження матеріально-побутових умов проживання).
Малолітній ОСОБА_3 навчається в Аркадіївській гімназії Згурівської селищної ради, відповідачка ОСОБА_2 навчанням та шкільним життям сина не цікавиться (а.с.16 - довідка навчального закладу).
Позивач виховує сина самостійно, відповідачка участі у вихованні та житті сина не приймає, проживає окремо (а.с.18 - довідка Згурівської селищної ради).
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 01 лютого 2023 року № 22 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 . В обґрунтуванні даного висновку зазначено, що відповідачка без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує сина належними умовами утримання та виховання, не цікавить його життям та здоров`ям (а.с. 37- рішення, а.с. 38-39 - висновок).
Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , участі в житті сина не приймає, ним не цікавиться, все це є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до малолітнього сина та стягнення з неї аліментів на його утримання.
Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Малолітній ОСОБА_3 проживає в сім`ї свого батька, позивача ОСОБА_1 . Позивачем створені належні умови для навчання та проживання сина, який забезпечений всім необхідним. За місцем проживання та навчання відповідачка сина не відвідує, його життям та здоров`ям не цікавиться, утриманням сина не займається.
Відповідачка ОСОБА_2 свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків, з сином не спілкується, вихованням не займається, не цікавиться його здоров`ям та життям. Все це свідчить про повну байдужість відповідачки до долі свого рідного сина. Поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачкою судом не встановлені.
За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дитини, окрім як розірвання її сімейних зв`язків з матір`ю.
Суд вважає за необхідне позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.
Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідачку ОСОБА_2 від обов`язку щодо утримання сина. Оскільки відповідачка добровільно кошти на утримання дитини не надає, з неї мають бути присуджені аліменти на сина в розмірі, що є достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачів у межах суми платежу за один місяць.
Позивачем сплачено судовий збір за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073,60 грн (а.с. 22 - квитанція).
На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073,60 грн.
Враховуючи те, що на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, керуючись ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів в розмірі 1073,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,155,164,166,167,180-184 СК України, ст.ст. 2,19,81,141,263,265,280-289,430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Згурівська селищна рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 січня 2023 року і до досягнення сином повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми аліментів за один місяць у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.
ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ