ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»

на рішення Октябрського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2022 року, прийнятого під головуванням судді Тімошенко Н.В. в м.Полтави, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ПАТ «МТБ Банк» звернулися до районного суду з даним позовом.

Зазначали, що 12.06.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00566/RP про надання позичальнику кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у сумі 53 269,80 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5 %.

У зв`язку зі зміною графіка погашення кредиту по кредитному договору № 00566/RP від 12.06.2008 року було укладено додаткову угоду № 1 від 19.11.2009 року до вказаного кредитного договору.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 про виправлення описки в рішення та виконавчому листі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 00566/RP від 12.06.2008 року у розмірі 3 987,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 31 869,61 грн. та заборгованість за відсотками 1 433,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 11455,17 грн., а разом 5 420,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 43 324,75 грн.

На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2/554/3500/2013 від 10.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

ПАТ «МТБ Банк» виконавчий лист було пред`явлено до Октябрського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , однак виконавчий лист згодом було втрачено, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2021 року вказану заяву було задоволено. Однак, постановою Полтавського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року вказану ухвалу було скасовано та відмовлено у задоволенні заяви банку.

Посилаючись на те, що рішення суду відповідачем не виконується, просили стягнути на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача 3 % річних за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 рік, що за підрахунками Банку складає 488,72 долари США.

Рішенням Октябрського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ПАТ «МТБ Банк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення

Вважає, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.06.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00566/RP про надання позичальнику кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у сумі 53 269,80 дол. США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5 %.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 про виправлення описки в рішення та виконавчому листі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 00566/RP від 12.06.2008 року у розмірі 3 987,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 31 869,61 грн. та заборгованість за відсотками 1 433,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 11455,17 грн., а разом 5 420,34 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 43 324,75 грн.

На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2/554/3500/2013 від 10.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

ПАТ «МТБ Банк» виконавчий лист було пред`явлено до Октябрського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , однак виконавчий лист згодом було втрачено, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2021 року вказану заяву було задоволено. Однак, постановою Полтавського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року вказану ухвалу було скасовано та відмовлено у задоволенні заяви банку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк посилався на те, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у нього як у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а тому кредитор має право на стягнення 3% річних, що виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, своє рішення мотивував тим, що судом не встановлено та відповідними доказами не підтверджено наявність простроченої заборгованості у відповідача, чи перешкоджання боржником виконання судового рішення, а тому на нього не може бути покладена така міра відповідальн6ості як стягнення 3% річних.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його і невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Укладення кредитного договору має двосторонню мету. З одного боку, позичальник отримує у кредит грошові кошти для задоволення своїх потреб, а з іншого боку, банк (позикодавець), реалізуючи своє право на господарську ліцензійну діяльність, отримує від позичальника кошти, надані йому в кредит та проценти за користування кредитними коштами.

Наразі закріпилася судова практика Верховного Суду в частині формування правових позицій щодо застосування ст. 625 ЦК України у кредитних спорах, де підтримується правовий висновок, сформований Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

У зазначеній Постанові Верховний Суд визначив низку правових висновків, розмежувавши поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Так, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором та пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 про виправлення описки в рішенні та виконавчому листі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 12.06.2008 року у розмірі 3 987,19 доларів США та заборгованість за відсотками 1 433,15 доларів США.

Отже строк кредитного договору № 00566/RP закінчився 11 червня 2011 року (п.1.1), а тому проценти за користування ним не нараховуються.

Звертаючись до районного суду, Банк просив стягнути з боржника в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 488,72 доларів США, беручи розрахунок суми заборгованості за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 року, де заборгованість за кредитом 3 987,19 доларів США та заборгованість за відсотками 1433,15 доларів США.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17 вказано, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч.1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч.2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Отже, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання, а тому у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, а тому виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності простроченої заборгованості у відповідача чи перешкоджання ним виконанню судового рішення.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_1 під час розгляду справи в районному суді розрахунків банку не спростовував, підтверджень про відсутність заборгованості або її погашення до суду не надавав, правом відзиву на позовну заяву не скористався.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, про скасування рішення районного суду та часткове задоволення апеляційної скарги Банку, а саме стягненню з відповідача 3% річних з розрахунку заборгованості за кредитом 3987,19 доларів США у розмірі 351,04 доларів США.

Що стосується вимог про нарахування 3% річних з розрахунку заборгованості за відсотками в сумі 1433,15 доларів США, то вони є безпідставними, так як нараховані поза межами строку дії кредитного договору.

В частині першій статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, приймаючи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, підлягає зміні і розподіл судових витрат, а саме : на користь ПАТ «МТБ» Банк підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1634,40 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 451,60 грн., що разом складає 4086 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2022 року скасувати, ухваливши нове.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» в порядку ст. 625 ЦК України 3 % річних за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 рік в розмірі 351,04 долари США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судовий збір в розмірі 4086 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.02.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С .Б. Бутенко

Л.І. Пилипчук