Справа № 212/5538/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2023 року м. Кривий Ріг
Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Пустовіт О.Г., ознайомившись із заявою представника позивача - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 212/5538/22 за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмарочос 75» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по внескам з утримання будинку, -
05 січня 2023 представник позивача - Мартиненко О.В., звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у зазначеній вище справі, яким стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмарочос 75» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень,оскільки підчас ухвалення судового рішення від 06.12.2022 року судом не вирішено питання про судові витрати по справі на професійну правничу допомогу.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності,заяву підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про дату розгляду справи, клопотання до суду не надавали.
За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ПЦК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Так відповідно до положень ст. 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, ухвалюючи додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК.
При цьому за ч. 2 ст. 270 ЦПК заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Судом при постановленні заочного рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат,понесених позивачем на правничу допомогу
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК представник позивача при поданні позову до суду по даній справі повідомила про попередній розрахунок сум судових витрат, які очікує понести через розгляд справи, які складались, зокрема, з витрат на правничу допомогу.
Судом було встановлено, що з метою отримання правової допомоги 20 травня 2021 року між Об`єднанням співласників багатоквартирного будинку "Хмарочос 75" таадвокатом - ОСОБА_1 було укладено договір №20/05 про надання правничої допомоги, за яким адвокат зобов`язується надати правову допомогу в повному обсязі та на умовах, визначених договором, а клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар та оплатити та фактичні витрати, які необхідні для виконання даного договору.
При цьому фактичні витрати позивача підтверджується додатком від 20.05.2021 до Договору, в якому узгоджено розмір та умови оплати гонорару адвоката, які згодом були змінені Додатковою угодою від 20.07.2022.
Так, згідно п. 1 Додаткової угоди від 20.07.2022 до Договору:
за підготовку та направлення будь-якого запиту, заяви тощо до будь-яких установ, організацій, підприємств Клієнт зобов`язується на вимогу Адвоката оплатити Адвокату винагороду у розмірі 500,00 гривень (п`ятиста гривен 00 копійок) за кожен відправлений документ;
за підготовку та подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача(ів) на користь Клієнта заборгованості по оплаті внесків з утримання будинку Клієнт зобов`язується протягом п`яти календарних днів з дати оприлюднення рішення суду оплатити Адвокату винагороду у розмірі 3000,00 гривень (трьох тисяч гривен 00 копійок) за кожний поданий документ;
за підготовку та подання до суду заяв про розподіл витрат на правничу (юридичну) допомогу Клієнт зобов`язується протягом п`яти календарних днів з дати оприлюднення рішення суду оплатити Адвокату винагороду у розмірі 1000,00 гривень (одну тисячу гривен 00 копійок) за кожен відправлений документ.
Після надання адвокатом усіх послуг по Дорученню від 20.07.2022, ним складено акти про надання юридичної допомоги № 4 від 24.10.2022 та № 5 від 23.12.2022. Доказом оплати Клієнтом (Позивачем) винагороди адвоката є квитанція № 1 від 24.10.2022 у розмірі 1000,00 гривень та квитанція № 2 від 23.12.2022 у розмірі 4000,00 гривень.
Законодавством не встановлено спеціальних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, а отже, адвокат може видати клієнту складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Згідно із ст. 141 ЦПК, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
За змістом ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Таким чином, з огляду на зазначені норми процесуального права, правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи,дослідивши надані стороною позивача докази,суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості та вважає клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмарочос 75» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.
Керуючись ст. 133-137, 141, 246, 270 ЦПК, -
Заяву представника позивача - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №212/5538/22 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмарочос 75» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по внескам з утримання будинку - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмарочос 75» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень в рівних частинах, тобто по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень з кожного.
Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд додаткового заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 03 лютого 2023 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Додаткове рішення складено 27.01.2023 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт