Справа № 357/8183/22
Провадження № 2/357/659/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніна Валеріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

12.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування за законом.

І. Позиція сторін у справі.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він постійно проживає в м. Дніпро, є інвалідом 1-ї групи «Б», з дитинства, не був вчасно повідомлений про смерть своїх батьків, не отримав вчасно належної правової консультації, мав матеріальні труднощі, що в цілому є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а тому позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач дізнався, що його рідний брат ОСОБА_2 , відповідач по справі, прийняв та оформив все спадкове майно після смерті обох батьків, не повідомив нотаріуса про існування інших спадкоємців, чим порушив права позивача, як спадкоємця першої черги по закону, а тому позивач просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_2 , в частині права власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/ 6 частину цієї ж квартири після смерті батька ОСОБА_6 , а всього визнати право власності на 1/ 2 частину спадкової квартири; зобов`язати уповноважену особу державної реєстрації прав власності на нерухоме майно скасувати право власності на майно за відповідачем, зареєстроване приватним нотаріусом Корнійчук А.В., за індексним номером 64584264 від 23.08.2022р. на зазначену квартиру.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, у відзиві зазначив, що пред`явлений позов є безпідставним, позовні вимоги необґрунтовані нормами матеріального права, не підтверджені письмовими доказами. Позивачу було достеменно відомо про смерть батьків, оскільки відповідач особисто повідомляв позивача в 2014 році про смерть матері і про смерть батька позивач знав, а тому, безпідставно просить надати додатковий строк для прийняття спадщини та посилаючись на вимоги ст.ст.256, ч. ст..267 ЦК України про сплив позовної давності, відповідач просив відмовити в позові.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

05.10.2022року ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.11.2022 (а.с.27).

05.10.2022 року ухвалами судді було витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Київської області належним чином завірені копії спадкових справ щодо майна померлих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , витребувано у КП «Бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи на спірну квартиру (а.с.30-31, 33-34).

19.10.2022 року на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи за №13/2017 щодо майна померлого ОСОБА_6 , (а.с.44-108) та копія спадкової справи №80/2015 щодо майна померлої ОСОБА_5 (а.с.109- 138).

20.10.2022 року представник відповідача, адвокат Любченко Н.Ю. подала суду відзив на позов (а.с.140-143).

01.11.2022 року позивач ОСОБА_1 направив суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Індустріальним районнонним судом міста Дніпропетровська (а.с. 145,146).

02.11.2022 року на адресу суду від КП КОР «Київське обласне БТІ» отримано запитувану інформацію, копію інвентеризаційної справи на спірну квартиру (а.с.148-152).

04.11.2022 року, 22.11.2022 року, 19.12.2022 на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшли заяви представника позивача - адвоката Лукаш Л.О., щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку https://vkz.court.gov.ua/ поза межами приміщення суду та ухвалами суду від 04.11.2022 року, 23.11.2022 року, 19.12.2022р. дані клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду були задоволені. (а.с.157,158, а.с.168,169, 208-209).

04.11.2022р. ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Індустріальним районнонним судом м. Дніпропетровська, через відсутність місць для бронювання (а.с.160).

07.11.2022 року представник відповідача, адвокат Любченко Н.Ю. подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.164).

08.11.2022 року засобами електронного зв`язку від представника позивача адвоката Лукаш Л.В. надійшла заява про направлення на її адресу відзиву на позов, та просила надати час для підготовки відповіді на відзив (а.с.165).

24.11.2022 року засобами електронного зв`язку від адвоката Лукаш Л.В. надійшла відповідь відзив (а.с.170-173, 197-199).

24.11.2022 року в зв`язку із знеструмленням електромережі суду, підготовче судове засідання було відкладено на 20.12.2022 року.

02.12.2022 року позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову (а.с.181-184).

05.12.2022 року ухвало суду було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (а.с.192-194).

05.12.2022 року позивач ОСОБА_1 направив відповідь на відзив (а.с.197-199).

19.12.2022 року від представника відповідача, адвоката Любченко Н.Ю. надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі відповідача та його представника, просила закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті (а.с.211).

20.12.2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 212-214).

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Лукаш Л.В., підтримала позов.

В судовому засіданні, представник відповідача, адвокат Любченко Н.Ю. не визнала позов з підстав наведених у відзиві.

Третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , повторно виданого 31.01.2020 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.12).

Встановленим є те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , повторно виданого 06.06.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним у м.Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.13).

Встановленим є те, що позивач і відповідач по справі є синами померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Зазначене підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.9, 49).

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , була приватизована на ім`я батьків сторін - батька ОСОБА_6 та матір ОСОБА_5 , по 1 / 2 частині кожному з них, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 06.02.1998р., дублікат якого виданий КП Білоцерківської міської ради Службою приватизації державного житлового фонду 22.03.2012 року (а.с.17, 126).

Судом було оглянуто спадкову справу № 13/2017 щодо майна померлого ОСОБА_4 (а.с.44-108) та спадкову справу № 80/2015 щодо майна померлої ОСОБА_3 (а.с.109- 138).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена 10.04.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. за заявою-претензією ПАТ «Альфа-Банк» з вимогами до спадкоємців (а.с.111).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена 29.03.2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. за заявою ОСОБА_2 .

Встановлено, що звертаючись із заявою про прийняття спадщини та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, після померлого ОСОБА_6 , спадкоємець ОСОБА_2 повідомив нотаріуса, що крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є ще син померлого - ОСОБА_1 , який спадщину не прийняв (а.с. 45,100).

Встановлено, що 23.08.2022 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В., видала відповідачу ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/ 2 частку квартири АДРЕСА_1 , з якої : 1 / 2 частка належала на підставі дублікату Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 , виданого КП БМР Київської області «Служба приватизації державного житлового фонду», ІНФОРМАЦІЯ_3 померлому ОСОБА_6 ; 1/2 частка цієї ж квартири належала на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 , виданого КП БМР Київської області «Служба приватизації державного житлового фонду», 22.03.2012 р. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.124).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.08.2022, вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 23.08.2022р. нотаріусом Корнійчук А.В.., рішення про державну реєстрацію квартири внесено за індексним номером 64584264 від 23.08.2022р. (ас.17 )

Встановлено, що 10.02.2020р. позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 (а.с. 134).

Встановлено, що 15.02.2020 р. нотаріус направив позивачу Роз`яснення по заяві та коментар статті 1270 ЦК України, роз`яснивши право позивача звернутися до суду з вимогою про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини (а.с.135).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батьків.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як роз`яснено в цьому пункті вказаної Постанови Пленуму, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судовому засіданні встановлено, що спадщину за законом після смерті батьків прийняв ОСОБА_2 , відповідач у справі, подавши заяву про прийняття спадщини та 23.08.2022 року відповідач отримав Свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадкове майно (квартиру, земельну ділянку, гараж).

В п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказується, зокрема, на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. Так, поважними визнаються: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як було з`ясовано судом, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк, і як на причину поважності пропуску цього строку, позивач та його представник посилалися на проживання ОСОБА_1 в іншій місцевості (м.Дніпро), інвалідність та обмеженість особи в пересуванні, невчасне сповіщення про смерть батьків, необізнаність із вимогами законодавства.

Аналізуючи встановлені обставини по справі, суд вважає, що у позивача не існувало вагомих перешкод для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач володів інформацією щодо смерті своїх батьків, при цьому, не є поважною причина - відсутність інформації про смерть спадкодавця. Позивач мав можливість подати заяву про спадкування, і це не потребує особистого приїзду до нотаріальної контори в м. Біла Церква. Після роз`яснення нотаріуса щодо пропуску строку на спадкування, позивач подав даний позов до суду через два з половиною роки. Позивач не скористався своїм правом на прийняття спадщини та протягом тривалого часу не вчиняв дій, спрямованих на захист своїх прав та інтересів.

Суд зауважує, що матеріали спадкової справи, копія якої приєднана до матеріалів даного позову, містять заяву позивача від 10.02.2020 року про прийняття спадщини після смерті батьків. Нотаріус в лютому 2020 року направив позивачу роз`яснення про пропуск строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. 10.01.2022 року позивач знову подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлих батьків. На час вказаних звернень до нотаріуса, ще не були видані спадкоємцям Свідоцтва про право на спадщину. Відповідач 23.08.2022 року отримав свідоцтво про право на спадщину та зареєстрував своє право власності на спадкове майно. Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення і надання додаткового строку для прийняття спадщини, 12.09.2022р., тобто вже після видачі відповідачу Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року іншими підставами згідно ст. 1301 ЦК України можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

При цьому, свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчувальний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Чинність документа, в даному випадку свідоцтва, є показником, який характеризує його юридичну силу, тобто якщо правова підстава, у зв`язку з якою був виданий документ, визнана недійсною, то це не породжує в його сторін прав, а відтак свідоцтво, як посвідчувальний документ, втрачає свою юридичну силу, і не може підтверджувати право, яке вже відсутнє. Таких висновків дійшов Верховний Суд у справах № № 927/849/17, 916/641/18, 906/1169/17.

Отже, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним в тому випадку, коли спадкоємець, якому таке свідоцтво видане, не має права на спадкування. Йдеться про випадки, коли відпала підстава закликання відповідача до спадкування.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання раніше виданого свідоцтва про право на спадщину недійсним, не врахував те, що він та відповідач у спірних правовідносинах не позбавляються права на спадкування. Таким чином, у спірних правовідносинах визнання свідоцтва про спадщину недійсними є неналежним способом захисту своїх прав.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно (1/2 частку спірної квартири) суд зазначає, що згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пунктах 106-107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) вказано, що «відповідно до статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права».

Суд прийшов до висновку, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають, а позивач не довів, що втрачена можливість щодо оформлення цього права у нотаріальному порядку, а тому звернення до суду із даним позовом є передчасним. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину вносяться без визнання попереднього свідоцтва про право на спадщину недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією.

Таким чином, зверненню до суду з позовом про визнання права власності має передувати вирішення питання про видачу спадкоємцю нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину (постанова Верховного суду від 16.01.2019 р. у справі № 2-390/2006, від 24.07.2019 у справі № 2-6322/04).

З урахуванням викладеного, позивачем ненаведені підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видано на ім`я відповідача. Питання про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, що є самостійним способом захисту прав спадкоємців (ст.1300 ЦК), позивач не ставив.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, не довів причин, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача подати вчасно заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, не довів позовних вимог про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину та вимоги про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Отже, підлягають скасуванню вжиті судом заходи забезпечення позову в даній справі, за ухвалою суду від 05.12.2022 року, про заборону державним реєстраторам проводити реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272,1301 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258- 265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніна Валеріївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності на квартиру частково недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом відмовити.

Скасувати ухвалу судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмоли О.Я. від 05.12.2022 року про заборону державним реєстраторам проводити реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 01.02.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола