Провадження № 2/127/5849/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: Дернової В.В.,

секретаря Тронт М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати спільною сумісною власністю членів сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 всі судові витрати.

У подальшому третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було повернуто.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року було забезпечено позов шляхом заборони Третій вінницькій державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках спадкової справи № 66049579 до набрання рішенням суду у справі №127/35412/21 законної сили.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року було змінено ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року та забезпечено позов шляхом заборони Третій вінницькій державній нотаріальній конторі вчиняти нотаріальні дії щодо видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках спадкової справи № 66049579 щодо спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , до набрання рішення суду у справі №127/35412/21 законної сили.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2022 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року було витребувано від Третьої вінницької державної нотаріальної контори та від Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення старшим державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Бурко З.П. 03.04.1992 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів та ОСОБА_6 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року було витребувано від Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення старшим державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Бурко З.П. 03.04.1992 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів та ОСОБА_6 ; прийнято до провадження позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні; залучено ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору; залучено ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору; об`єднано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні, у одне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року було залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні у частині позовних вимог про визнання права власності ОСОБА_3 ; у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Юрченка Т.П. про залишення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без руху відмовлено; підготовче провадження закінчено та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник ОСОБА_6 та ОСОБА_8 адвокат Байдак В.Г. у судовому засіданні позови підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Представник ОСОБА_2 адвокат Юрченко Т.П. позови не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.12.1974 року народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) від 30 червня 2020 року № 8 (а.с. 8-9).

ОСОБА_3 є колишнім чоловіком ОСОБА_9 , що підтверджується повторним Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 вересня 2020 року (а.с. 106).

ОСОБА_5 є спадкоємцем ОСОБА_7 за Заповітом, посвідченим 23 березня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. за реєстровим № 799, у тому числі, квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 року у справі № 127/19978/20 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Людмили Вікторівни про визнання заповіту недійсним (а.с. 139-143).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.04.2022 року у справі № 127/19978/20 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 року було залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 23.06.2022 року у справі № 127/19978/20 було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці, що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 30.06.2020 року (а.с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів трудящих від 13.12.1984 року № 656 ОСОБА_3 була надана квартира і виданий ордер № 2363 на заселення двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , жилою площею 28,31 кв.м, на склад сім`ї 3 особи ( ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_1 ) (а.с. 108-110).

Як вбачається з довідки МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» від 26.11.2021 року № 05-21/2581, ОСОБА_3 у період з 12.04.1985 року до 22.04.1992 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15).

Як вбачається з довідки МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» від 26.11.2021 року № 05-21/2582, ОСОБА_1 у період з 12.04.1985 року до теперішнього часу зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15).

Однак, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів трудящих від 19.03.1992 року № 105 «Про продаж квартир в жилих будинках м. Вінниці» було дозволено житловим органам продати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 (а.с. 11-13).

03.04.1992 року між виконавчим комітетом Вінницької міської Ради народних депутатів та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений старшим державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Бурко З.П. за реєстровим № 4-724 (а.с. 121-122).

Договір-зобов`язання на обслуговування та ремонт квартири індивідуального володільця у будинку державного або суспільного житлового фонду від 13.07.1992 року було укладено з «ЖЕК-9» ОСОБА_6 (а.с. 95-98).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було розірвано 27.12.1991 року, що підтверджується повторним Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 вересня 2020 року (а.с. 106).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідний порядок було визначено Положенням про продаж громадянам в власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 19 травня 1989 року № 142 (далі Положення).

П. 9 Положення передбачено, що громадянин, який бажає придбати в власність займану квартиру (будинок), подає заяву за місцем проживання до виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або адміністрації підприємства, об`єднання, організації, у віданні або власності яких перебуває будинок; до заяви додається письмова згода членів сім`ї, проживаючих разом з ним, на придбання квартири (будинку) у його власність і довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку.

Згідно з п. 15 Положення купівля-продаж квартири (будинку) оформляється договором, який повинен бути нотаріально посвідчений і зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а там, де є орган технічної інвентаризації, - в цьому органі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Станом на час укладення договору купівлі-продажу та набуття справа власності на спірну квартиру ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), шлюб із ОСОБА_3 було розірвано (ще 27.12.1991 року), а тому ця квартира не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 79 КпШС України разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом Української РСР.

При цьому, ні ЦК УРСР, ні Законом України «Про власність», ні Положення про продаж громадянам в власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, ні ЦК України не передбачено виникнення права спільної сумісної (або часткової) власності членів сім`ї у спірних правовідносинах, якщо вони не є покупцями відповідної квартири або будинку.

Щодо підстав для визнання права спільної сумісної власності членів сім`ї.

На час виникнення спірних правовідносин діяла ст. 17 Закону України «Про власність», яка передбачала, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Однак, ОСОБА_1 не доведено достатніми, достовірними, допустимими та належними доказами своєї участі коштами або працею у придбанні спірної квартири (станом на 03.04.1992 року ОСОБА_1 була неповнолітньою).

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року № 718/1018/17.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні та у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному слід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, на підставі Закону України «Про власність», Положення про продаж громадянам в власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, КпШС України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання квартири спільною сумісною власністю членів сім`ї, визнання права на частку у спільному майні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 )

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 )

Повний текст судового рішення складено 09.02.2023 року.

Суддя