Дата документу 04.01.2023
Справа № 334/6243/22
Провадження № 2-о/334/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю., за участю секретаря Коваль К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за заявою адвоката Ковалишкіна В`ячеслава Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитина на тимчасово окупованій території України,

встановив:

Представник ОСОБА_1 , адвокат Ковалишкін В.В. звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Веселе, Мелітопольського району Запорізької області від батьків: матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 13.08.2021 року проживають однією сім`єю та перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у КП «Веселівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування ім.. О.М.Колісника» Веселівської селищної ради, ОСОБА_4 народила дитину - сина ОСОБА_3 . При народженні дитини видано Медичне свідоцтво про народження № 50 від 18.10.2022 року. Однак, на даний час заявник не має можливості отримати українське свідоцтво про народження дитини, оскільки у Мелітопольському районі Запорізької області припинена діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану України.

Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який діє і натепер. Мелітопольський район внесений до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 вересня 2022 року, що затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 23.08.2022 року № 75 (зі змінами), тому заявник не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію для отримання українського свідоцтва про народження дитини.

Тому, встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, у заяві про встановлення факту народження дитини просили суд слухати справу за відсутності заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, заперечень проти заяви не надав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , колишній чоловік ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, заперечень проти заяви не надав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що з 13.08.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 13.08.2021 року проживають однією сім`єю та перебувають у фактичних шлюбних відносинах, в яких ІНФОРМАЦІЯ_4 у КП «Веселівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування ім.. О.М.Колісника» Веселівської селищної ради, ОСОБА_4 народила дитину - сина ОСОБА_3 . При народженні дитини видано Медичне свідоцтво про народження № 50 від 18.10.2022 року. Батьком дитини є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На момент народження дитини, ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2022 у цивільній справі № 195/1846/22.

Встановлення факту народження необхідно заявнику для проведення реєстрації народження дитини на території України, оскільки його родина перебуває на тимчасово окупованій території у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію для отримання українського свідоцтва про народження дитини.

Заявник та мати дитини є громадянами України, що підтверджується паспортами громадян України.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження із моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України сухопутна територія Автономної Республіки Крим визначається окупованою територією.

Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими в розумінні статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Таким чином, долучені заявником до заяви документи, які видані органами та установами, що на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Заявник позбавлена можливості у встановленому законом порядку отримати витяг про народження дитини, оскільки документи на підтвердження цих обставин видані на території , яка зараз тимчасово окуповано, що унеможливлює отримання заявником копії свідоцтва про народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини, оскільки документи про народження видані на тимчасово окупованій території України, а також не має можливості виїхати на підконтрольну територію для реєстрації народження дитини, однак ним надано до суду беззаперечні докази про народження дитини, тому є всі підстави для винесення рішення суду про встановлення факту народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 19, 293, 315-319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву адвоката Ковалишкіна В`ячеслава Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитина на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт народження дитини - ОСОБА_3 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в с. Веселе, Мелітопольського району Запорізької області від батьків: матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін