Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9467/22 Головуючий у 1-й інст. Полонець С.М.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без виклику сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

у цивільній справі № 295/9467/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти у розмірі 36 568,60 грн., що еквівалентно 1000 доларів США станом на дату подання позову за офіційним курсом НБУ. В обґрунтування поданого позову зазначав, що ним на виконання укладеного між сторонами попереднього договору було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США, що станом на 18.02.2022 року еквівалентно 28 490,00 грн. Однак в подальшому будинок та земельна ділянка не були продані відповідачем позивачу, договір купівлі-продажу сторонами не був укладений і відповідач відмовилась повертати позивачу отримані від нього кошти у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 10 листопада 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 36 568 грн. 60 коп., що еквівалентно 1 000 доларів США станом на 16.09.2022 року за офіційним курсом НБУ.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Додатковим рішенням цього ж суду від 22 листопада 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп. В решті вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду змінити. Стягнути з неї на користь ОСОБА_2 28 490,00 грн. та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Також, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконні та необґрунтовані, ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт зазначає, що 26.08.2022 року нею було надіслано покупцю вимогу за попереднім договором купівлі-продажу про укладення договору купівлі-продажу, оскільки її намір з 18.02.2022 року по теперішній час є дійсним. Вказує, що в квітні 2022 року між сторонами добровільно в телефонному режимі було узгоджено, що у зв`язку з військовим станом договір буде укладено пізніше. В травні-червні 2022 року за проханням покупця укладення договору перенесено на серпень 2022 року за домовленістю з ріелтером ОСОБА_3 . Фактично, договір купівлі-продажу не було укладено з вини покупця (позивача). Зазначає, що отримала від позивача грошові кошти в розмірі не 1000 доларів США, а 28 490,00 грн., тобто завдаток був сплачений у гривневому еквіваленті так як така форма розрахунку була передбачена попереднім договором. Крім того, на думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, не звернув уваги, що Договір про надання правової допомоги № 109 від 09.12.2020 року, втратив свою чинність з 01.01.2022 року. Додаткова угода № 1 (Додаток №1) укладалась лише 03.08.2022 року до Договору № 109 від 09.12.2020 року про надання правової допомоги (лише щодо змін п.3.2. та п.3.3.).

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2022 року між ОСОБА_1 (далі по тексту - продавець) та ОСОБА_2 (далі по тексту - покупець) був укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу, посвідчений нотаріально (а.с.5,6).

Відповідно до п.1.1. вищевказаного договору сторони зобов`язалися в майбутньому після повного розрахунку до 19 квітня 2022 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1795, кадастровий номер :03:002:0068, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_1 буде продавцем, а ОСОБА_2 - покупцем майна.

Згідно з п.2,2. вказаного договору для підготовки документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу та на підтвердження дійсності намірів придбати вищевказане майно, в якості завдатку Сторона 2 (в майбутньому покупець) передає Стороні 1 (в майбутньому продавець) грошову суму в розмірі 28 490,00 грн., що станом на 18.02.2022 року еквівалентно 1 000 доларів США.

Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 000 доларів США, що станом на 18.02.2022 року еквівалентно 28 490,00 грн.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що повний розрахунок буде зроблено до підписання договору купівлі-продажу тобто до 19.04.2022 року.

Разом з тим, договір купівлі-продажу у встановлений в попередньому договорі строк між сторонами не був укладений.

04.08.2022 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про повернення коштів за попереднім договором, в якій просив протягом десяти календарних днів з моменту отримання претензії повернути кошти у розмірі 39 000,00 грн., що станом на 04.08.2022 року еквівалентно 1 000 доларів США (а.с.7).

Однак відповідач відмовилась повертати зазначену суму позивачу, про що вказала в своєму листі від 26.08.2022 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що у разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки в даному випадку договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі не був укладений, передана ОСОБА_2 . ОСОБА_1 грошова сума в 1 000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу та станом на день подання позову до суду 16.09.2022 року за офіційним курсом НБУ, що в еквіваленті складає 36 568,60 грн.

При цьому суд виходить з наступного.

Частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сторони не заперечують, що позивач передав відповідачці аванс у розмірі 28490,00 грн., що станом на 18.02.2022 року еквівалентно 1 000 доларів США. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК, оскільки грошове зобов`язання триває, офіційний курс гривні до долара США змінився. У зв`язку з цим сума боргу станом на час ухвалення рішення, еквівалентна 1000 доларів США, становила 36 568,60 грн.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції викладених в додатковому рішенні та вважає, що відшкодовуючи витрати на правничу допомогу частково у розмірі 5000 грн. судом було враховано невелику складність даної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявленої позивачем позовної вимоги, предмет спору.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині часу оформлення Додаткової угоди, суд зазначає, що Додаткова угода від 03.08.2022 року може продовжити дію Договору від 09.12.2020 року, строк якого закінчився раніше, оскільки на день її укладення за таким договором залишилися не виконані зобов`язання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

За наведених обставин підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: