ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м.Суми

Справа №581/248/22

Номер провадження 22-ц/816/306/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 серпня 2022 року у складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого в смт Липова Долина Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (до укладення шлюбу - ОСОБА_4 ) на його користь щомісячно аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 1 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільно з відповідачем вони не проживають вже більше року, хоча вона і зареєстрована у його помешканні, де проживає він з дочками і його мати. Протягом останніх п`яти років сімейні стосунки між ними стали нестерпними, його цивільна дружина не ночувала вдома, а останнім часом проживає десь у Липовій Долині у різних невідомих йому людей, іноді може навідатись до дочок навіть напідпитку, привезти дітям якісь солодощі. Дочки знаходяться на його утриманні і проживають разом з ним, їх мати жодної участі ні у їх вихованні, ні у матеріальному забезпеченні не приймає. Він має третю групу інвалідності, його мати також пенсіонерка, сумарно їх дохід становить близько 5000 грн., на дітей витрачають близько 4000 грн., інше - з городу і тримають господарство. У добровільному порядку ОСОБА_9 коштів на утримання дітей не надає. Відповідач, знаючи, що діти потребують постійної материнської уваги і матеріальної допомоги ухиляється від виконання своїх обов`язків. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, тому позивач вважає, що вона має можливість і працювати, і сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2022 року.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн 40 коп., що підлягає зарахуванню до державного бюджету.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, поштова кореспонденція судом надсилалася за адресою її реєстрації, проте, як зазначав сам позивач у позові, вона там фактично не проживала. Позивач, зловживаючи довірою суду, навмисно не повідомив суд про фактичне місце її проживання.

Зазначає, що після того, як їх відносини з позивачем остаточно розпалися, вона знайшла роботу в Києві, а діти за спільним рішенням, залишилися проживати у позивача. Проте, вона з ними постійно спілкувалася на перераховувала кошти позивачу на їх утримання.

Стверджує, що з січня 2022 року по вересень 2022 року дочки проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, посилається і на те, що на даний час нею вживаються заходи, щоб молодша дочка проживала разом з нею, тоді як старшій дочці виповнилося 14 років і вона має право обирати самостійно своє місце проживання. У відповідача є також сумніви, що кошти зі сплати аліментів будуть використані позивачем на утримання дітей, а не на свою користь.

На переконання відповідача, те, що позивач є особою з інвалідності третьої групи, не свідчить про відсутність в нього, як працездатної особи, можливості працевлаштуватися і утримувати своїх дітей належним чином.

ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що викладені відповідачем обставини не відповідають дійсності, а надана нею довідка про місце проживання дітей разом з нею, спростовується долученими ним до відзиву доказами. Вказує на те, що надана відповідачем виписка по її рахунку, підтверджує перерахування нею коштів у період з 2020 року по 2021 рік, під час їх спільного проживання. Просить рішення суду залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що сторони мають спільних дітей - дочок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8).

Відповідно до довідки про склад сім'ї та проживання, виданої «Центр надання адміністративних послуг» Липоводолинської селищної ради від 29 червня 2022 року, до складу сім'ї ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_2 , його мати ОСОБА_12 , дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , співмешканка ОСОБА_9 (а.с. 9).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю загального захворювання (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що малолітні діти потребують матеріальної допомоги на їх утримання, а в силу положень статті 180 СК України, яка покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, відповідач, як їхня мати, зобов`язана утримувати своїх дітей шляхом сплати щомісячно аліментів на користь батька.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи всі фактичні обставини справи, зокрема відсутність доказів офіційного працевлаштування відповідача, відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов слід задовольнити зі стягненням аліментів на утримання дітей щомісячно у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

У частині 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановивши, що діти проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання їх з позивачем спільних неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що з січня 2022 року по вересень 2022 року діти проживали разом з нею не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами.

Зокрема, колегія суддів, дослідивши подану відповідачем довідку, що видана виконавчим комітетом Липоводолинської селищної ради від 09 січня 2023 року, вважає, що вона, в розумінні статті 79 ЦПК України, не є достовірним доказом факту проживання дітей на час ухвалення оскарженого рішення суду разом з матір`ю, оскільки підставою видачі такої довідки є виключно заява ОСОБА_3 в якій нібито містилися покази свідків (а.с.80).

У свою чергу позивачем надано апеляційному суду довідку, видану Калінінським старостинським округом Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області 08 лютого 2023 року, про те, що діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_13 за свідченням сусідів: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 постійно в період з січня 2022 року по грудень 2022 року проживали разом з батьком ОСОБА_2 , за винятком кількох днів, коли вони відвідували матір. Довідка містить підписи ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, з довідок Сухогруньської гімназії Липоводолинської селищної ради від 14 лютого 2023 року та Калінінського закладу дошкільної освіти «Ромашка» від 19 січня 2023 року, що розташовані в с. Суха Грунь, Роменського району Сумської області, слідує, що дочка сторін ОСОБА_6 до 08 червня 2022 року навчалася в Калінінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, а Софія станом на 19 січня 2023 року відвідувала Калінінський ЗДО «Ромашка».

Також, колегія суддів бере до уваги обставини встановлені рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 22 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 , третя особа: Липоводолинська селищна рада, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітній дітей. Так, під час розгляду цієї справи, ОСОБА_9 суду повідомила, що діти проживають разом з батьком в с. Суха Грунь, тоді як вона практично кожного дня телефонувала дітям. Судом встановлено неналежне виконання ОСОБА_10 своїх батьківських обов`язків, що виразилося в тому числі у відсутності безпосереднього спілкування матері з дочками в необхідному виховному обсязі, у зв`язку з чим, попередив її про необхідність зміни ставлення до виховання дочок.

На переконання колегії суддів, не спростовує встановлений судом факт проживання неповнолітніх дітей сторін з батьком та перебування у нього на утримання, на час ухвалення оскарженого судового рішення, надані позивачем довідка Липоводолинського закладу дошкільної освіти «Веселка» від 30 січня 2023 року в якій йдеться про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 січня 2023 року зарахована до цього дошкільного навчального закладу, та прийняте 25 січня 2023 року виконавчим комітетом Липоводолинського району Сумської області рішення про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_13 разом з матір`ю.

Колегія суддів звертає увагу також і на те, що відповідач у поданій апеляційній скарзі вказує на те, що на час її подання - січень 2023 року, вона вчиняє дії щоб малолітня дочка ОСОБА_7 проживала разом з нею, що підтверджує позицію позивача, що місцем проживання дітей є саме за його місцем проживання.

Посилання відповідача про перерахування коштів на рахунок відповідача колегія суддів вважає безпідставними, так як з виписки по рахункам ОСОБА_1 вбачається, що кошти нею перераховувалися на карту ОСОБА_2 лише до лютого 2021 року, що не заперечується і самим позивачем.

Колегією суддів не встановлено також істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального закону.

За змістом ст. 128 суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки, в тому числі, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 липня 2022 року, розгляд справи було призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (а.с. 14). Копія цієї ухвали суду разом з копією позову та долученими до неї доказами була надіслана судом на адресу реєстрації ОСОБА_3 (а.с. 15).

Поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 17).

ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаним із місцем її постійного проживання станом на час звернення до суду з позовом, а тому її твердження про зловживання ним своїми процесуальними правами колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 11 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Ю. О. Філонова