Справа № 177/996/22
Провадження № 2-др/177/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за заявою представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Ростислав Олександрович, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідачів ОСОБА_3 28.12.2022 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі № 177/996/22 (провадження № 2/177/654/22), щодо вирішення питання розподілу судових витрат та просить стягнути з позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, тобто, по 3000,00 грн з кожного з позивачів. Суду надано докази направлення заяви відповідачу та третім особам у справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. Представником відповідачів на позовну заяву подано відзив, у якому, серед іншого, зазначено про понесені відповідачем ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою суду від 08.12.2022 за клопотанням представника позивачів ОСОБА_6 позовну заяву залишено без розгляду. Проте, постановляючи вказану ухвалу, судом не вирішено питання про судові витрати. Представник ОСОБА_3 зазначає, що оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій позивачів, останні, звертаючись до суду з указаним позовом, який у послідуючому залишили без розгляду, діяли необґрунтовано, отже з позивачів, відповідно до ч. 9 ст. 141, ч. 5 ст. 142 ЦПК України, підлягають стягненню на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу.

Сторони та їх представники про розгляд справи повідомлені належним чином, однак правом на участь у судовому засіданні не скористалися.

Від представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надійшла заява про судовий розгляд за його відсутності, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав у повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_6 02.01.2023 подала клопотання про розгляд заяви за її відсутності, у якому також виклала письмові пояснення, зі змісту яких слідує, що вона заперечує проти задоволення заяви представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Заборського О.В. про ухвалення додаткового рішення. Вказувала, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після звернення до суду з позовною заявою, скористалися своїм правом та залишили її без розгляду. Подання заяви про залишення позову без розгляду, це диспозитивне право позивачів, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації і є формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами позивачами. Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивачів, так як це є його правами, передбаченими нормами ЦПК України. Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Отже, для стягнення компенсації здійснених відповідачами витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачами, згідно процесуального обов`язку доказування, не доведено, які саме необґрунтовані дії позивачів були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, з огляду на що, в ухваленні додаткового рішення слід відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О, про розгляд справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв та клопотань до суду ним не подано.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що представник позивачів ОСОБА_6 16.09.2022 звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсним заповіт від 17.07.2021 складений ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. (а.с.1-6).

Ухвалою суду від 23.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в справі (а.с.93).

Від представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 18.10.2022 надійшов відзив на позов (а.с.138-143), у якому останнім, серед іншого, згідно з п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, зазначено про понесені відповідачем витрати з розглядом справи в розмірі 3000,00 грн, відповідно до ордеру на підставі договору про надання правничої допомоги від 30.09.2022 та надано квитанцію про оплату адвокатських послуг на вказану суму (а.с.154).

Окрім того, як слідує з матеріалів справи, 20.09.2022 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги та на представлення інтересів (а.с.100-104), видано ордери на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.10.2022(а.с152,153).

За заявою представника позивачів ОСОБА_6 , ухвалою суду від 08.12.2022 позовна заява залишена без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с.187).

Представник відповідачів ОСОБА_3 28.12.2022 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі № 177/996/22 (провадження № 2/177/654/22), щодо вирішення питання розподілу судових витрат та просить стягнути з позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, тобто, по 3000,00 грн з кожного з позивачів (а.с.190-212), при цьому вказуючи, що спір виник внаслідок неправильних та необґрунтованих дій позивачів.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідачів долучено розрахунок витрат на правову допомогу в справі № 177/996/22, який містить посилання на зміст послуг, кількість витраченого часу, вартість однієї години послуг та загальну суму витрати на послуги адвоката, розмір яких склав 6000,00 грн (а.с.193), акт приймання-передачі виконаних послуг від 12.12.2022 та прибутковий касовий ордер від 12.12.2022 про прийняття ОСОБА_3 від ОСОБА_1 за надання правової допомоги 6000,00 грн. (а.с.195).

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Як визначено ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження в справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Виходячи з визначених норм цивільно-процесуального законодавства, підставою для стягнення компенсації судових витрат при постановленні ухвали суду про залишення позову без розгляду, є встановлення судом необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а також у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони (ч. 6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 цього Кодексу).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як слідує з роз`яснень, які міститься у п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача, це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Натомість, клопотання представника відповідачів не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивачів. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивачів, оскільки це їх право, яке не містить обмежень у його реалізації.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачів.

Окрім того, витрати на правничу допомогу виникли у відповідачів не внаслідок необґрунтованих дій позивачів, а в порядку реалізації відповідачами своїх процесуальних прав.

Оскільки саме необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на нього обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч. 5 ст.142 ЦПК України, проте відповідачами у даній справі не доведено, а судом не встановлено, які саме дії позивачів при зверненні до суду є необґрунтованими та що звернення до суду з позовом є недобросовісним, тому у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 44, 133, 141-142, 258-260, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Ростислав Олександрович, про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: