Справа № 147/1396/22
Провадження № 2/147/10/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

09 січня 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Натальчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Друга тростянецька державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання недійсним та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Друга тростянецька державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно дві позовних вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру:

- про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2022, виданого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстроване в реєстрі за №339 в частині зазначення спадкоємцем ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом ОСОБА_2 на 5/6 частин спадкового майна;

- внесення зміни до свідоцтва про право на спадщину від 11.08.2022, зазначивши, що спадкоємцями вказаному у ньому майна, належного ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за законом є її дочка ОСОБА_2 на 1/3 частку та син ОСОБА_1 на 2/3 частки.

Тому позивачу слід було оплатити судовий збір у відповідності до вимог п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за кожну заявлену позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн. Відповідно, за дві вимоги немайнового характеру - 1984,80 грн.

ОСОБА_1 разом з позовом було подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке обґрунтоване скрутним матеріальним становищем, оскільки розмір судового збору перевищує 5 % річного доходу позивача за попередній календарний рік. На підтвердження вказаного надано довідку Управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян №16 (сервісний цент) ГУПФ України у Вінницькій області від 20.12.2022 про розмір отриманої пенсії.

Розглядаючи вказане клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у зв`язку з цим обставини, зазначені вище, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, ОСОБА_1 не додано належних та достатніх доказів на підтвердження майнового стану, що вказують на повну відсутність можливості сплати судового збору.

Відповідно до частини 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи, що подане позивачем клопотання дійсно місить достатні данні про розмір його доходу, який є невеликим, однак відсутні докази, які б вказували на відсутність інших джерел доходу, тому клопотання підлягає частковому задоволенню, шляхом відстрочки сплати судового збору.

Крім того, ознайомившись зі змістом позовної заяви встановлено, що згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, судом встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому дана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст. 177 ЦПК України, до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просить визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 11.08.2022, яке видане державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , яке зареєстроване в реєстрі за №339, в частині зазначення спадкоємцем ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом ОСОБА_2 на 5/6 частин спадкового майна, однак в порушення вимог ч.6 ст.177 ЦПК України, позивачем не додано копії оскаржуваного свідоцтва та не заявлено клопотання про його витребування через неможливість надати у розпорядження суду.

Суд вважає, що ненадання даного доказу по справі може ускладнити або зробити неможливим правильне вирішення спору по суті, та з метою об`єктивного, неупередженого, всебічного розгляду справи, з метою з`ясування всіх обставин справи.

До того ж, звертається увага на те, що відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи вправі подати до суду клопотання про витребування доказів лише у разі неможливості самостійно надати цей доказ.

Разом з тим, будь-яких обставин щодо неможливості самостійно подати вказаний доказ суду, позивачем не зазначено, а виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, збирання доказів не є обов`язком суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовна заява не містить відомостей щодо звернення позивача до відповідного органу чи до відповідача для отримання копії вказаного свідоцтва, що в подальшому надавало б право ОСОБА_1 звернутися з відповідним клопотанням до суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо, позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою,зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, задовольнити частково.

Відстрочити позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення по справі №147/1396/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Друга тростянецька державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання недійсним та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Друга тростянецька державна нотаріальна контора, третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про визнання недійсним та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. НАТАЛЬЧУК