Справа № 598/883/22
провадження № 2/598/47/2023
РІШЕННЯ

іменем України

"10" лютого 2023 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Казмірук Н.Г.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та трьох відсотків річних,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу оформленого розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2021 року вона позичила відповідачці грошові кошти в сумі 1500 Євро, з кінцевим терміном повернення - кінець квітня 2021 року, про що складено розписку. Оскільки відповідач грошові кошти не повертає у строк визначений у розписці, тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 1500 Євро та 3% річних від простроченої суми позики за прострочення виконання грошового зобов`язання за 395 днів, з 01.05.2021 року по 31.05.2022 року.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 08.09.2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Від представника позивача адвоката Фільварочної О.Б. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки, не подала заяви про розгляд справи у її відсутності та не подала відзив на позовну заяву.

Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд даної справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 03 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1500 Євро, з кінцевим терміном повернення боргу - кінець квітня 2021 року, про що ОСОБА_2 склала розписку. Оскільки відповідач грошові кошти не повертає у строк визначений у розписці, тому позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 1500 Євро та 3% річних від простроченої суми позики за прострочення виконання грошового зобов`язання за 395 днів, з 01.05.2021 року по 31.05.2022 року, в сумі 48.70 Євро.

Згідно курсу валют НБУ, станом на 31 травня 2022 року, 100 Євро становить 31,5031 грн., а тому відповідно 1500 Євро еквівалентно 47254.65 грн.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог цивільного процесуального закону метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (стаття 12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

В силу вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_2 не виконала зобов`язань перед ОСОБА_1 щодо повернення 1500 Євро, то розрахунок трьох процентів річних здійснюється за період з 01.05.2021 року по 31.05.2022 року за наступною формулою: (3% річних) = (сума боргу) х (процентна ставка) / 100% / 365 днів х (кількість днів) та складає 1534.16 грн. = (47254.65 грн. х 3% / 100% / 366 днів х 395 днів).

Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані зобов`язання по поверненню грошових коштів, терміни виконання яких були встановлені сторонами, зокрема кінець квітня 2021 року. Крім того, боргова розписка від 03 квітня 2021 року виявляє справжню правову природу укладеного між сторонами договору повернення грошових коштів, оригіналом розписки від 03 квітня 2021 року, підтверджується, як факт отримання боржником ОСОБА_2 коштів у виді боргу, так і зобов`язання повернути ці кошти позивачу - ОСОБА_1 до кінця квітня 2021 року.

За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому при вирішення даного спору необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992.40 грн. судового збору оплаченого по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 81, 263, 265, 268, 280, 352 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1500 Євро, 3% річних у розмірі 1534.16 грн. та 900 грн. 40 коп. судового збору оплаченого по справі.

Вказане заочне рішення суду може бути переглянуте Тернопільським апеляційним судом за письмовою заявою відповідача, яку слід подати до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення суду не було вручене у день його, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано10 лютого 2023 року.

Суддя Збаразького

районного суду Галина ЩЕРБАТА