Справа № 461/3417/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/1264/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Фролової Л.Д. від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 128912,67 (сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот дванадцять гривень, шістдесят сім копійок) грн. задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою № С01.211.72765 від 12 серпня 2016 року, з розрахунком боргу: 72952,03 грн основний борг, 15447,97 грн прострочений борг, 34983,13 грн прострочені проценти, 4379,54 грн. строкові проценти, 1150,00 інші штрафні санкції, всього 128912,67 (сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот дванадцять гривень, шістдесят сім копійок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір по справі в сумі 2102 грн, 00 копійок.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2020 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково встановив, що банк надав відповідачу кредит у сумі 72 952,03 грн., оскільки: банк у позові зазначив, що доступний відповідачу кредитний ліміт на момент укладання Угоди - 40 000,00 грн; згідно з п. 3.2. Угоди кредитний ліміт встановлений у сумі 40 000,00 грн;відповідно до довідки-повідомлення (графа 2 таблиці) - сума кредиту 40 000,00 грн;згідно з банківською випискою «фінансові операції за рахунком» за період з 16.08.2016 року по 27.02.2020 року відповідач використав 33 204,80 грн. кредитного ліміту;матеріали справи не містять інформації та підтверджуючих документів щодо зміни (підвищення) кредитного ліміту. Звертає увагу на те, що із виписки банку не зрозуміло, яка сума боргу є у відповідача після кожної транзакції: банк не зазначає, яка загальна сума боргу після кожної операції зі списання (використання, зняття) та поповнення коштів. Банк також у кінці виписки не зазначає загальну суму витрачених та поповнених коштів. Крім того, відповідач у період з 16.08.2016 року по 27.02.20 року вніс на свою карту кошти у загальній сумі 87 898,75 грн. при кредитному ліміті у 40 000.00 грн. та кінцевій заборгованості у сумі 33 204,80 грн. Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що банк надав відповідачу кредит у сумі 72 952,03 грн., не перевірив та не дослідив належним чином докази. Наголошує, що матеріали справи не містять детального розрахунку основного та простроченого боргу, прострочених та строкових процентів, інших штрафних санкцій. Крім того, банк не зазначив на підставі яких саме норм права або документів були здійснені такі нарахування. Стверджує, що позивач невірно нарахував проценти. Банк не надав пояснень до свого розрахунку процентів, а лише зазначив певні суми під випискою та у довідці-розрахунку боргу, а такі розрахунки перевірити неможливо.Позивач не мав права нараховувати штрафні санкції та проценти на підставі своїх умов та правил, що є безумовною підставою для скасування рішення. Зазначає, що оскільки позивач постійно списував комісію з позивача, визначив її до стягнення під виглядом «прострочені проценти» суд першої інстанції не перевірив правильність нарахувань за процентами і комісією, та помилково прийшов до висновку, що ця вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, 526, 527, 530, 1048, 1054 ЦК України, 12 Закону України «Про споживче кредитування», 2,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та задовольняючи позов, виходив з того, що 12 серпня 2016 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду № С01.211.72765, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків -0488.980), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Згідно з кредитним договором, банк надав клієнту кредит у сумі 72952,03 грн зі сплатою 42% річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідач отримав від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом наданим позивачем, виписки по рахунку клієнта - фізичної особи №/0410, за розрахунковий період з 12 серпня 2016 до 09 квітня 2020 року- борг станом на 09 квітня 2020 року, перед позивачем становить 128912,67 грн. з них: 72952,03 грн- основний борг, 15447,97 грн -прострочений борг, 34983,13 грн. -прострочені проценти, 4379,54 грн.-строкові проценти, 1150,00 інші штрафні санкції. Позивачем, в підтвердження своєї позиції, суду була надана угода № С01.211.72765 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 12 серпня 2016 року, яка підтверджує факт укладення договору та надання банком позичальнику кредитних коштів шляхом відкриття кредитної лінії. Також позивачем додано виписку по рахунку клієнта -фізичної особи № /0410 за розрахунковий період з 12 серпня 2016 року по 09 квітня 2020 року, та довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача, що є первинним бухгалтерським документом та відображає рух коштів по рахунку, та детальний розрахунок заборгованості за угодою № С01.211.72765, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, який детально та розгорнуто відображає структуру боргу відповідача за кредитним договором. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка-повідомлення ОСОБА_2 , про те, що він підтверджує що кредитодавець публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» 12 серпня 2020 року, до підписання кредитного договору, надав йому в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є обов`язковими документами при укладанні кредитного договору, та ще одним підтвердженням його укладення. В матеріалах справи наявна заява №40.75.003264 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк», виписка-повідомлення №40.75.003264 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 12 серпня 2016 року, а також розписка ОСОБА_2 , про отримання платіжної картки та конверту з пін-кодом до неї, що є підтвердженням факту приєднання відповідача як клієнта до акціонерного товариства «Ідея Банк» та отримання ним кредитних коштів. Підтвердженням того, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, є надана суду вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 24 лютого 2020 року, вих. №12.4.2/С01.211.72765, надіслана ОСОБА_2 , однак, позивачу відповіді не було надано і тому останній був вимушений звернутися до суду з позовом. Позивачем було надано і тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток, для фізичних осіб-існуючих клієнтів банку, з якими був ознайомлений відповідач, оскільки власноручно їх підписав. Відповідно до п. 10.31.3 кредитного договору, угоду № С01.211.72765 від 12 серпня 2016, клієнт зобов`язаний протягом строку користування кредитним лімітом своєчасно та в повному обсязі оплачувати банку проценти, інші платежі за кредитом, погашати заборгованість по кредиту, в порядку та на умовах , визначених цим кредитним договором за обраним продуктом та графіку щомісячних платежів та повернути банку в повному обсязі суму наданого кредиту в строк, передбачений графіком. Суд прийшов до висновку, що враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитний договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним та задовольняє його в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

24 квітня 2020 року АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просили:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 128912,67 грн.

Позовні вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеної угоди № С01.211.72765 від 12 серпня 2016 року останній отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків- НОМЕР_2 ). Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на день подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 має заборгованість у загальній сумі 128912,67 грн. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту і тому, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, 12 серпня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду № С01.211.72765, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків -0488.980), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Згідно з кредитним договором, банк надав клієнту кредит у сумі 72952,03 грн зі сплатою 42% річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів.

Відповідач отримав від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі.

Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом наданим позивачем, виписки по рахунку клієнта фізичної особи №/0410, за розрахунковий період з 12 серпня 2016 до 09 квітня 2020 року борг станом на 09 квітня 2020 року, перед позивачем становить 128912,67 грн. з них: 72952,03 грн основний борг, 15447,97 грн прострочений борг, 34983,13 грн. прострочені проценти, 4379,54 грн. строкові проценти, 1150,00 інші штрафні санкції.

Позивачем, в підтвердження своєї позиції, суду була надана угода № С01.211.72765 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 12 серпня 2016 року, яка підтверджує факт укладення договору та надання банком позичальнику кредитних коштів шляхом відкриття кредитної лінії.

Також позивачем додано виписку по рахунку клієнта-фізичної особи № /0410 за розрахунковий період з 12 серпня 2016 року по 9 квітня 2020 року, та довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача, що є первинним бухгалтерським документом та відображає рух коштів по рахунку, та детальний розрахунок заборгованості за угодою № С01.211.72765, про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, який детально та розгорнуто відображає структуру боргу відповідача за кредитним договором.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка-повідомлення ОСОБА_2 , про те, що він підтверджує що кредитодавець публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» 12 серпня 2020 року, до підписання кредитного договору, надав йому в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є обов`язковими документами при укладанні кредитного договору, та ще одним підтвердженням його укладення.

В матеріалах справи наявна заява №40.75.003264 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк», виписка-повідомлення №40.75.003264 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 12 серпня 2016 року, а також розписка ОСОБА_2 , про отримання платіжної картки та конверту з пін-кодом до неї, що є підтвердженням факту приєднання відповідача як клієнта до акціонерного товариства «Ідея Банк» та отримання ним кредитних коштів. Позивачем було надано і тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток, для фізичних осіб-існуючих клієнтів банку, з якими був ознайомлений відповідач, оскільки власноручно їх підписав.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 29.02.2020 року на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу від 24 лютого 2020 року, вих. №12.4.2/С01.211.72765 про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень.

Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Банку.

Однак, ОСОБА_2 належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Що стосується доводів відповідача про те, що суд першої інстанції помилково встановив, що банк надав відповідачу кредит у сумі 72 952,03 грн., оскільки банк у позові зазначив, що доступний відповідачу кредитний ліміт на момент укладання Угоди 40000,00 грн., то слід вказати, що в Угоді про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти від 12.08.2016 року ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі від 40000 грн. до 200000 грн. (максимальний ліміт кредитної лінії).

Окрім цього, доводи відповідача про те, що банк не зазначив на підставі яких документів були здійснені нарахування, то вказане спростовується доданими до позовної заяви Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти від 12.08.2016 року, заявою ОСОБА_2 від 12.08.2016 року про розмір щомісячного доходу, довідкою-повідомленням від 12.08.2016 року, тарифами на видачу та обслуговування кредитних карток, підписаними ОСОБА_2 .

Що ж стосується доводів відповідача про нарахуванням банком процентів після направлення вимоги та комісії, то з детального розрахунку АТ «Ідея Банк», наданого на клопотання відповідача у суді апеляційної інстанції (а.с. 135-206) вбачається, що банком не нараховувались відсотки та інші платежі після направлення вимоги ОСОБА_2 та комісія в загальний розмір заборгованості не нарахована, як помилково вважав апелянт.

Також, поданий на клопотання відповідача в суді апеляційної інстанції позивачем детальний розрахунок заборгованості відповідачем не оспорений та не спростований, свого іншого розрахунку відповідачем не подано.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_2 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, відтак судом першої інстанції правильно стягнуто з ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою № С01.211.72765 від 12 серпня 2016 року, з розрахунком боргу: 72952,03 грн основний борг, 15447,97 грн прострочений борг, 34983,13 грн. прострочені відсотки, 4379,54 грн. строкові відсотки, 1150,00 інші штрафні санкції., всього 128912,67 грн.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра