ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1900/21 Номер провадження 22-ц/814/1947/23Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу представника позивача, Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», Данюка С.І., на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 травня 2022 року

у справі за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

Позивач, Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» (далі по тексту КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні»), у жовтні 2021 року, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого прохав стягнути із відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води у сумі 151 091,97 грн та понесені судові витрати в розмірі 2 043 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 травня 2022 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в розмірі 882,96 грн та понесені судові витрати в розмірі 13,26 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» прохали рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказували, що місцевий суд дійшов до висновку про пропуск строку позовної давності лише за період з 01.10.2017 по 01.10.2018, однак заборгованість нарахована за період до 01.10.2021. Також, зазначено, що зобов`язання щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено законодавством як спосіб захисту прав.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представник відповідача ОСОБА_2 (за ордером на представництво в місцевому та в Полтавському апеляційному суді а.с. 46), адвокат Михайлюк К.А. додатково був повідомлений про розгляд справи в апеляційному суді та на його офіційну електронну адресу, куди направлено копію апеляційної скарги.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», вид економічної діяльності зазначено, зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, інші будівельно - монтажні роботи.

КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії (опалення) споживачам м. Горішні Плавні.

Судом встановлено, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» надає комунальні послуги відповідачу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією по нарахування суми заборгованості.

Відповідач не виконав обов`язок стосовно укладення договору з виконавцем послуг в особі КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні». У зв`язку з чим, надання послуги з централізованого опалення здійснювалось у відповідності до положень Закону та Правил.

Не зважаючи на відсутність письмового договору, фактично між сторонами існували правовідносини з приводу надання-отримання послуги з централізованого опалення, а отже існує й зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання.

У результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 01.10.2021, за період з жовтня 2017 року по жовтень 2021 року виникла заборгованість в розмірі 151 091,97 грн.

Відповідно до довідки про нарахування заборгованості, наданої позивачем, заборгованість з оплати послуг виникла, починаючи з жовтня 2017 року.

До суду позивач з даним позовом звернувся 27.10.2021.

Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості з 01.10.2017 по 01.10.2018 сплинув.

Відповідно до наданого розрахунку перебіг позовної давності не переривався, оскільки відповідач не сплачував за період з 01.10.2017 по 01.10.2018 заборгованість за надані послуги.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов висновку, що з відповідача на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.10.2018 до 01.10.2021 у розмірі 882,96 грн за надані послуги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Подібні за змістом норми закріплено у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої статті 7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Щодо строку позовної давності

Згідно зі статтями 256, 257, 260 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30.04.2023 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами).

Зазначені положення матеріального права місцевий суд при вирішенні спору не врахував та дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строків позовної давності.

Як встановлено місцевим судом, заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 151 091,97 грн виникла з жовтня 2017 року по жовтень 2021 року.

З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Таким чином, початок строку позовної давності за платежами, які необхідно було сплатити за жовтень 2017 року, розпочався з 21 листопада 2017 року, а спливав 20 листопада 2020 року.

До суду позивач звернувся з даним позовом у жовтні 2021 року, що свідчить про те, що позов був поданий в межах строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи задоволення апеляційної скарги Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», та задоволення позовних у повному обсязі, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви - 2 043,00 грн, а також за подачу апеляційної скарги 3 399,57 грн у повному обсязі, а саме у сумі 5 442,57 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача, Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 травня 2022 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за період з жовтня 2017 року по жовтень 2021 року у сумі 151 091,97 грн та понесені судові витрати в сумі 5 442,57 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд у випадках передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов