Справа № 185/350/23
Провадження № 2/185/1107/23
У Х В А Л А
11 січня 2023 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись із позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі.
Згідно відмітки на конверті позовна заява здана на пошту 21 грудня 2022 року.
09 січня 2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця 1-го відділення 3-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону (з охорони об`єктів ПХЗ), був звільнений відповідно підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Після звільнення відповідач не повернув на речовий склад військової частини предмети речового майна особистого користування відповідно до вимог Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 475 від 07 червня 2017 року. Також з відповідача не проводилося грошове утримання за речове майно особистого користування. Таким чином сума заборгованості відповідача перед військовою частиною складає 7047 грн 74 коп.

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за шкоду, завдану державі, в сумі 7047 грн 74 коп, та витрати на сплату судового збору у розмірі 2684 грн.

Як визначено частиною 1 статті 19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За змістом пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року (справа № 362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того у постанові ВП ВС від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18 викладені наступні висновки.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Зокрема статтею 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату грошового забезпечення військовослужбовців, яке визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Інструкцією з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 475 від 07 червня 2017 року визначається завдання, організація та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці) та працівників.

Таким чином спір про стягнення з військовослужбовця вартості виданих йому предметів речового майна стосується одного з чинників соціального захисту військовослужбовця і відповідно належить до юрисдикції адміністративного суду.

Зважаючи на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин, справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі не відноситься до юрисдикції загального суду і не може бути прийнята ним до провадження.

Як передбачено пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з частиною 5 статті 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої державі.
Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва