Номер провадження: 22-ц/813/2052/23
Справа № 947/5813/21
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Юрія Олеговича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бриз-5» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна,

встановив:

19.02.2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Бриз-5» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання спільного майна, посилаючись на те, що відповідачі є власниками квартир за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами житлово-комунальних послуг, однак відповідачі внески на утримання спільного майна не сплачують (а.с.1-9).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року позовні вимоги ОСББ «Бриз-5» було задоволено (а.с.122-128).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 6755,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 4964,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 10564,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 7547,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 8480,93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 3207,81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 5577,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 7820,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 6343,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 6343,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість із сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, утримання каналізаційної напірної станції та перевірку димовентиляційних каналів у розмірі 7785,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 на користь ОСББ«Бриз-5» судовий збір у розмірі 191,10 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Канікаєв Ю.О. ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року, та просить ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.134-141).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Бриз 5» просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (а.с.193-197).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання, у тому числі заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представник адвокат Канікаєв Ю.О.(а.с. 209-215).

При цьому колегія суддів враховує, що інші учасники справи, окрім ОСББ «БРИЗ-5» та його представника адвоката Можина О.В., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 та її представника адвоката Канікаєва Ю.О., не отримують від суду поштову кореспонденцію, яка повертається до суду з відміткою про те, що вони відсутні за адресами реєстрації (а.с.154, 159-160, 162-167, 169-170, 172-177, 180-181).

З цих підстав, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 01.02.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 13.02.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше року (а.с. 153), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСББ «Бриз 5» є балансоутримувачем та управителем багатоквартирного будинку № по АДРЕСА_1 , яке здійснює господарче забезпечення по утриманню спільного майна співвласників багатоповерхового будинку, в тому числі прибудинкової території.

Відповідачам, які проживають у різних місцях у вказаному будинку, належать на праві приватної власності відповідно квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , 63, 69.

Згідно з рішенням загальних зборів ОСББ Бриз-5 від 18.12.2011 року №1, та рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.02.2012 року №400-VI, в ОСББ «Бриз-5» встановлені та затверджені наступні внески та платежі:

-на утримання будинку і прибудинкової території (далі - УБПТ) - 1,96 грн. за 1 кв.м. квартири та нежитлового приміщення;

-вивезення твердих побутових відходів (далі - ТПВ) - 10,00 грн. з квартири на місяць;

-перевірка стану димовентиляційних каналів (далі - ДВК) - 5,00 грн. з квартири на місяць.

Крім цього, позивач утримує каналізаційну напірну станцію (далі - КНС), на підставі договору з її балансоутримувачем за договірним тарифом з 01.08.2018 року 6,25 грн./куб.м спожитих послуг водопостачання, до 01.08.2018 року - 5,08 грн./куб.м.

Інформацію про обсяги спожитих послуг водопостачання відповідачі не надавали, у зв`язку з чим, плата за утримання КНС розраховувалась на підставі встановлених, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409, соціальних стандартів у розмірі 4,0 куб. м., на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

До 31.01.2019 року послуги з вивезення ТПВ мешканцям будинку надавало ТОВ «Союз» за колективним договором з ОСББ «Бриз-5». Внесок був затверджений загальними зборами 18.12.2011 року. Однак, 09.09.2018 року загальні збори вирішили визначити виконавцем цієї послуги ЖКП «Таїрове» за індивідуальними договорами. 15.01.2019 року, правління ОСББ «Бриз-5» на виконання рішення загальних зборів вирішило розірвати договір з ТОВ «Союз» та на період укладення індивідуальних договорів між ЖКП «Таїрове» та власниками квартир укласти тимчасовий, на три місяці з 01.02.2019 до 30.04.2019 року, договір на вивезення ТПВ з ЖКП «Таїрове». В цей період були укладені індивідуальні договори і з 1 травня 2019 року послуги з вивезення ТПВ надаються власникам квартир виключно за індивідуальними договорами з виконавцем послуги. Починаючи з 01.02.2019 року тариф на вивезення ТПВ на території Таїровської селищної ради встановлений для виконавця послуги ЖКП «Таїрове» рішенням виконкому від 19.10.2018 року №284 у розмірі 10,21 грн. з однієї особи.

Пунктом 1.2 розділу 1 Статуту ОСББ «Бриз-5» встановлено, що діяльність об`єднання регулюється Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Цивільним, Житловим, Земельними кодексами України, та іншими нормативно правовими актами та цим Статутом.

Пунктом 1.3 розділу 1 Статуту ОСББ «Бриз-5» вказано, що власники квартир, житлових, нежитлових приміщень зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України та Статуту об`єднання, який розробляється на підставі Типового статуту і затверджується рішенням установчих зборів членів об`єднання.

Так, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів належать визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України«Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, в тому числі, відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати усі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески та платежі, у тому числі, відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Так, ч.1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 2.1 розділу 2 Статуту ОСББ «Бриз-5» метою створення даного об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

За змістом ч. 2 ст. 382 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року (зі змінами) усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі, допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За змістом п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, у своїй апеляційній скарзі представник апелянта вказує, що існування заборгованості до всіх відповідачів нічим не доведено, а визначальним при стягненні заборгованості за житлово-комунальні послуги є факт надання цих послуг.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові 14.07.2020 року у справі №466/8748/16-ц, ОСББ не є виробником, та/або виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки не надає і не виробляє таких послуг та не формує ціни на житлово-комунальні послуги. ОСББ є неприбутковою організацією та не здійснює господарську діяльність, оскільки діяльність ОСББ спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, а тому ця діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарчого суб`єкта.

Верховний Суд у постановах від 01.04.2015 року у справі №916/2197/13, №3-945гс15 від 11.11.2015 року та №3-1028гс15 від 27.01.2016 року зазначив, що несплата передбачених в ОСББ внесків не допускається, співвласники будинки, які не сплачують передбачені внески, порушують права інших співвласників будинку та ОСББ, яке створене для задоволення загальних потреб усіх співвласників будинку.

Внески на утримання спільного майна в ОСББ та платежі за житлово-комунальні послуги мають різну правову природу.

Внески на утримання будинку і прибудинкової території, вивезення твердих побутових відходів, перевірку ДВК затверджені рішенням загальних зборів ОСББ від 18.12.2011 року.

За змістом ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 як і інші відповідачі, які є співвласниками багатоквартирного будинку, зобов`язана виконувати рішення загальних зборів та своєчасно і у повному розмірі сплачувати встановлені загальними зборами внески, чого вона не здійснювала.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №761/48615/18-ц, є безпідставними, оскільки у тій справі вимоги по стягненню заборгованості заявлені обслуговуючою організацією ТОВ «Фірма Т.М.М.», тобто суб`єктом господарювання, а не ОСББ.

Стосовно твердження апелянта про те, що під час розрахунків ОСББ «Бриз-5» було допущено помилки, то апеляційний суд бажає зазначити, що іншого на думку апелянта вірного розрахунку, останнім надано суду апеляційної інстанції не було.

Крім того, посилання на помилкове зазначення площі квартири 124, 5 кв.м., замість 115,9 кв.м., є необґрунтованими, оскільки площа квартири є технічною величиною, і згідно довідки Овідіопольського БТІ (а.с.22), яка є у справі, площа квартири АДРЕСА_10 складає 124,5 кв.м., а саме: житлова площа 78,1 кв.м., підсобна 42,2 кв.м., площа інших приміщень 4,2 кв.м., що разом становить 124, 5 кв.м.

Також слід вказати, що власником кв. АДРЕСА_10 є не лише апелянт ОСОБА_1 , а співвласником цієї квартири також є і ОСОБА_11 , який рішення суду не оскаржував, що свідчить про його згоду з ним, у тому числі з площею квартири та розміром заборгованості (а.с.22, 34).

Доводи апелянта про те, що в неї наявні переплати, які судом першої інстанції не було враховано, то суд не приймає їх до уваги, оскільки в підтвердження даного факту доказів надано не було.

Посилання апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки позивачем ОСББ «Бриз-5» подані різні позовні вимоги до різних відповідачів з різних підстав, не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 50 УПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів.

Крім того, за змістом ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, або поданими доказами.

В даному випадку, позовні вимоги до всіх відповідачів є однорідними, що визнає апелянт, та пов`язані між собою підставою їх виникнення та доказами спільними для всіх співвласників будинку рішенням загальних зборів та виконкому селищної ради про встановлення платежів і тарифів, рішенням селищної ради про встановлення тарифів на вивезення сміття на території громади, договорами та актами про вивезення сміття та перевірку ДВК.

Тобто спільною підставою для позову про стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання спільного майна, є рішення загальних зборів ОСББ про встановлення цих внесків та їх розміру та подані докази.

Виходячи з вищевикладеного, суд обґрунтовано відкрив провадження у справі.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт стверджує про те, що позивач ОСББ «Бриз-5» необґрунтовано був звільнений від сплати судового збору, однак в матеріалах справи разом із позовом наявна квитанція про сплату судового збору, як то передбачено Законом України «Про судовий збір» (а.с.1).

Також слід зазначити, що закриття судом першої інстанції провадження, у частині позовних вимог до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ніяким чином не порушує права ОСОБА_1 , про що вона стверджує в апеляційній скарзі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Канікаєва Юрія Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 13.02.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра