Справа № 342/251/22
Провадження № 2/342/40/2023
09 січня 2023 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
секретаря судового засідання Малик Г.В.
з участю представника позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Городенка цивільну справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна, придбаного в шлюбі,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить ухвалити рішення, яким поділити придбаний нею та відповідачем у шлюбі автомобіль SCODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 284260 гривень, стягнути з відповідача на її користь Ѕ вартості автомобіля 142130 гривень та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі з 14.02.2018, який рішенням суду від 20.09.2021 розірвано. За час спільного проживання з відповідачем у 2019 році придбали автомобіль SCODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який зареєстрований на праві приватної власності за відповідачем, та знаходиться на обліку у Центрі надання послуг, пов`язаних з виконанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м.Коломиї, Коломийського, Городенківського, Снятинського районів при ГУ НПУ в Івано-Франківській області. Через те, що транспортний засіб знаходиться у користуванні відповідача, не має змоги надати спеціалісту з оцінки транспортних засобів доступ до нього для огляду. Згідно оцінки експерта автотоварознавчої експертизи вартість автомобіля становить 284260 гривень, а відповідно Ѕ його частини становить 142 130 гривень. Оскільки спірне майно придбане у шлюбі, вважає транспортний засіб спільною сумісною власністю подружжя та частки сторін у майні є рівними.
Провадження у даній справі відкрито 12.05.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
06.06.2022 на адресу Городенківського районного суду надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначив, що транспортний засіб, що є предметом спору, придбано за його власні кошти, чого позивачка не спростовує.
08.06.2022 ОСОБА_2 подала відповідь на відзив на позовну заяву, зазначивши, що не погоджується з тим, що автомобіль SCODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску придбаний за кошти відповідача, оскільки такий придбано сторонами у шлюбі на кошти її батька ОСОБА_4 , та позивачка особисто сплачувала продавцеві кошти за спірний автомобіль.
21.06.2022 ОСОБА_3 подав заперечення, вказавши, що у задоволенні позову слід відмовити. Зазначив, що транспортний засіб придбано за його особисті кошти, чого позивачка не спростовує та не вказує, яким чином долучилась до купівлі автомобіля.
Ухвалою від 05.07.2022 задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про виклик свідків у судове засідання. Також витребувано з Територіального сервісного центру №2643 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області інформацію щодо реєстрації транспортних засобів за відповідачем ОСОБА_3 . У підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.08.2022.
Ухвалою суду від 06.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У зв`язку з клопотанням представника позивачки розгляд справи 28.09.2022 відкладено.
Через відсутність електропостачання у суді з 09.25 до 11.35 год 26.10.2022 розгляд справи відкладено.
Судове засідання 14.11.2022 не відбулося через перебування головуючої судді у відпустці.
За клопотанням представника позивачки про неможливість прибути у судове засідання 23.11.2022 розгляд справи відкладено.
Через відсутність електропостачання у суді з 09.25 до 11.35 год 12.12.2022 розгляд справи відкладено.
14.12.2022 представник позивачки ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи 09.01.2023 року без його участі, оскільки перебуватиме у відрядженні, за відсутності позивачки, яка знаходиться за межами України; також зазначив про неможливість свідків прибути у судове засідання.
У судовому засіданні 09.01.2023 представник позивачки відкликав подане ним раніше клопотання щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача; вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку. 01.08.2022 та 25.10.2022 до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Свою позицію підтримує в повному обсязі.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача.
Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши документи і матеріали справи, вислухавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
За приписами частин 1,2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до частини 3 статті 12 та частин 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано 14.02.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 14.02.2018 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно рішення Городенківського районного суду від 20.09.2021 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю.
Підставою звернення позивачки із позовом до суду став факт придбання подружжям у 2019 році автомобіля SCODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , оформленого на відповідача ОСОБА_3 , половину вартості якого позивачка просить їй компенсувати як такого, що є спільною сумісною власністю подружжя.
Згідно довіреності від 04.02.2020 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 на експлуатацію належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого 06.11.2019 ТСЦ 6145 транспортним засобом марки SCODA, модель OCTAVIA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , колір білий, тип легковий-загальний хетчбек-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований там же 06.11.2019 року і перебуває на обліку там само.
На запит про надання інформації від 02.08.2022 №31/9/3476, начальник територіального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області №2643 повідомив, що згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України за ОСОБА_3 від 06.11.2019 року зареєстровано автомобіль SCODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами Сімейного кодексу (далі - СК) України.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.
Права подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачені статтею 65 СК України.
У судовому засіданні допитано свідків, про виклик яких клопотала сторона позивача.
Свідок ОСОБА_4 , який є батьком позивачки ОСОБА_2 пояснив, що його донька перебувала у шлюбі з відповідачем, та він 2018 року надав подружжю 2,5 тисячі євро на перший автомобіль, який згодом вони продали з метою купити інший,та він знову, маючи можливість допомогти фінансово, оскільки працює на заробітках за межами України, додав 4000 євро для купівлі автомобіля SCODA OCTAVIA. Пояснив, що зять їздив на заробітки до Польщі, дочка працювала на заводі «Леоні», проте своїх коштів для придбання автомобіля їм не вистачало. Причини оформлення автомобіля на відповідача свідок пояснити не зміг, оскільки в особисте життя сторін не втручався, та це питання вони не обговорювали.
Свідок ОСОБА_7 , яка знайома з позивачкою зі шкільних років, у судовому засіданні пояснила, що на початку осені 2019 року позивачка просила її поїхати з нею купити авто. Їй відомо, що попередній автомобіль сторони по справі продали та знає, що батько позивачки давав гроші на купівлю як автомобіля, який продали, так і на купівлю нового автомобіля SCODA OCTAVIA. Також їй відомо, що відповідач їздив на сезонні роботи за кордон, проте інформацією щодо фінансового становища сторін не володіє.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», (далі - Постанови) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Відповідно до п.30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.
При розгляді справ про поділ спільного майна подружжя, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Позивачка, як на підставу визначення вартості автомобіля, посилалась на висновок визначення вартості транспортного засобу на 24.01.2022 №124/ТЛ-22, складеного 30.03.2022, згідно якого усереднена ринкова вартість автомобіля марки «SCODA OCTAVIA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, на момент дослідження 24.01.2022 року становить 284260 гривень.
Даний висновок складено експертом відділу лабораторії судово-технічних досліджень, досліджуваний автомобіль SCODA OCTAVIA,реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску для огляду не представлено, тому проводилось встановлення ринкової вартості в приміщенні лабораторії судово-технічної експертизи з використанням прайс листів, спеціалізованої літератури, преси регіону, публічної мережі «Інтернет», пропозиції сайтів «Авторіа», «Автобазар».
Вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку неможливості встановлення дійсної (ринкової) вартості майна, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно, що узгоджується із висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).
Оскільки всі документи на транспортний засіб знаходяться у відповідача, про що зазначила сторона позивачки, та останній у відзиві та запереченні жодним чином не спростував вартість автомобіля, зазначену позивачкою згідно висновку, суд вважає такий висновок належним доказом у справі.
Суд вважає доцільним зауважити, що спростування презумпції права спільної сумісної власності подружжя покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 711/2302/18 від 22.01.2020 року, висновок якої полягає у наступному: тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Як встановлено судом, спірний автомобіль сторони придбали за час шлюбу, такий перебуває у користуванні відповідача, на момент розгляду справи в суді сторони не вирішили питання про поділ майна. ОСОБА_3 не спростував презумпцію спільної сумісної власності подружжя щодо спірного автомобіля та не надав суду докази купівлі вказаного транспортного засобу за особисті кошти, про що зазначав у відзиві на позов та запереченні, вважаючи, що спірний автомобіль належить саме йому.
За таких обставин, на підставі належним чином оцінених доказів, суд констатує, що автомобіль марки SCODA OCTAVIA, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набутий за час шлюбу сторін, та на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 підлягає стягненню вартість 1/2 частки спірного автомобіля у розмірі 142130 гривень.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень, суд зазначає наступне.
Згідно вимог ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) постанова Верховного Суду у справі №820/479/18.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Позивачка на підтвердження надання правової допомоги адвокатом Козаком І.В. надала копію ордера на надання правничої (правової) допомоги, серія АТ №1022556 від 08.04.2022, у якому зазначено, що він виданий на підставі договору №- від 08.04.2022 та копію квитанції №333410 від 24.03.2022, де зазначено найменування послуги підготування позовної заяви, представництво у суді, із визначенням вартості послуги у розмірі 6000 гривень.
Суд зауважує, що ані договору про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Козаком І.В. із ОСОБА_2 , ані акту виконаних робіт за укладеним договором від 08.02.2022, що підтверджував би час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг, позивачка не надала, що не дає можливості для суду встановити дійсність, обґрунтованість, реальність, пропорційність та співмірність таких витрат, тобто такі витрати не є належним чином обґрунтованими.
За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу до задоволення не підлягають.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне, враховуючи часткове задоволення позову, стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 1365 гривень (146051,30х1421:152051) та витрати за проведення експертного дослідження вартості транспортного засобу у розмірі 2500 гривень, що підтверджені квитанцією про сплату за проведення такого ОСОБА_2 .
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна, придбаного у шлюбі, задовольнити частково.
Здійснити поділ автомобіля марки SKODA OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , вартістю 284260 гривень, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, шляхом стягнення із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 142130 гривень грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1365 гривень та за проведення експертного дослідження у розмірі 2500 гривень.
У задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення 6000 гривень витрат на правову допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

представник позивачки адвокат Козак Іван Васильович, адреса робочого місця адвоката: вул.Луги, 16 А, смт.Делятин, Надвірнянський район Івано-Франківської області;

відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

Повний текст судового рішення складено 17.01.2023.

Суддя: Андріюк І.Г.