г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1471/21
Номер провадження 2/213/21/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/1471/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" про захист прав споживачів, визнання пунктів кредитних договорів недійсними та розірвання кредитних договорів (договорів позички),

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Новак А.М. звернувся до суду з вищезазначеним позовом в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 27 серпня 2019 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0218-0701, який на думку позивача містить неконкретні, незрозумілі умови, непрозорі істотні умови, розуміючи які споживач не уклала б такого договору або б уклала на інших умовах. Так пунктом 6 договору передбачено розмір пені за невиконання умов договору - до 2% від поверненої суми кредиту за кожен день прострочення, що в сукупності складає 730% на рік, що перевищує розумну межу відповідальності та суперечить вимогам п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». В пункті 9 укладеного кредитного договору зазначено, що позичальник має право пролонгувати догорів на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Пунктом 3.2. кредитного договору №0218-0701 визначений розмір кредиту, що складає 5 100,00 грн. За таких обставин зазначена сума кредиту є сталою та визначеною, без дослідження можливих обставин щодо її зменшення у разі часткової сплати суми кредиту та підстав нарахування процентної ставки не на залишок суми кредиту, а на загальну суму та іншого договором не передбачено, що на думку позивача не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності та свідчить про непропорційність прав та обов`язків сторін. Тому просить визнати пункти 6 і 9 вказаного кредитного договору недійсними та розірвати договір.

12 вересня 2019 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2664853 відповідно до якого вона отримала в позику 4 000,00 грн. Позику надано за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет за 8 хвилин без повного та всебічного ознайомлення споживача з Правилами надання грошових коштів у позику, які відповідно до пункту 4.2 договору позички є його невід`ємною частиною та без детального інформування споживача щодо умов позички. Споживачу нероз`яснено порядок повернення позички, розмір процентів за користування позикою та пункт 2 договору позики встановлює несправедливу умову, так як встановлена вимога щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань.

Відповідно до п.п. 2.5.1, 2.5.2 п. 2.5 Розділу 2, процентна ставка (проценти) за користування позикою становить 1,60% від суми позики щоденно за кожен день користування позикою в межах строку позики, зазначеного в п. 2.4 цього Договору (річна процентна ставка за Договором складає 584,00%), які нараховуються від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; 2,70% від суми Позики за кожний день прострочення виходячи з необхідності справедливого розподілу між стронами витрат. Понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Вважає, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, ч. 3 ст. 509, частинах 1, 2 ст. 62 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. У кредитора наявна можливість - стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойки, що перетворює її на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Просить визнати недійсним пункт 2 (розмір процентів на прострочену Позику у добу складає 2,70%) Договору Позички від 12 вересня 2019 року №2664853 та розірвати договір.

Також у позові вказує, що 07 липня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №1047931 про надання коштів у позику, з метою покриття побутових витрат клієнта, за яким вона отримала грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. на умовах повернення позички зі сплатою процентів. При цьому в договорі розмір і умови процентної ставки є незрозумілим, непрозорим відносить до різних пунктів договору що вводить в оману позичальника та заплутує як, коли та за яких умов діє знижена процентна ставка та стандартна процентна ставка. Крім того позичальнику незрозуміло щодо застосування надмірно великих розмірів неустойки передбачених п. 4.4. Договору.

Позику надано за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет за 17 хвилин без повного та всебічного ознайомлення споживача з Правилами надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які є невід`ємною частиною договору та без детального інформування споживача щодо умов позички. Також споживачу нероз`яснено порядок повернення позички, розмір процентів за користування позикою. Вважає, що пункт 1.3 договору встановлює несправедливу умову щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань та пункти 4.4 та 4.5. договору містять непропорційно великий розмір відповідальності, що є порушенням вимог, передбачених п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вважає, що встановлений в договорі розмір процентної ставки та розмір неустойки перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, встановленої Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», тому підпункти 1.3.2. та 1.3.3. та пункти 4.4. та 4.5. Договору №1047931 слід визнати недійсними та розірвати договір.

Згідно з позовом 07 серпня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір №2580044 про надання коштів у кредит у розмірі 5000,00 грн. на інші споживчі цілі. Вказує, що розмір і умови процентної ставки є незрозумілим, непрозорим, що вводить в оману позичальника та заплутує як, коли та за яких умов діє базова, акційна або спеціальна процентна ставка. Крім того позичальнику незрозуміло щодо застосування надмірно великих розмірів неустойки передбачених п. 1.12- 1.13. Договору.

Кредит надано за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет за 12 хвилин без повного та всебічного ознайомлення споживача з Правилами надання кредиту, які відповідно до 1.1. договору є його невід`ємною частиною та без детального інформування споживача щодо умов кредиту. Також споживачу нероз`яснено порядок повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитом та пункт 1.6. договору встановлює несправедливу умову так як встановлена вимога щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань та пункти 1.7. та 1.12. договору містять непропорційно великий розмір відповідальності, що є порушенням вимог, передбачених п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також зазначає, що сторонами даного договору є кредитодавець та позичальник, однак в п.1.7 договору зазначено «позикодавець», що не є стороною договору, але визначені його права та обов`язки.

З вказаних підстав просить визнати недійсними пункти 1.6., 1.7., 1.12., 1.13. Договору про надання кредиту №2580044 від 07 серпня 2019 року та розірвати договір.

В обґрунтування позову також вказує, що 27 травня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 358042541 про отримання кредиту на суму 5000,00 грн. Кредит надано за допомогою електронних пристроїв в мережі інтернет без повного та всебічного ознайомлення споживача з Правилами надання грошових коштів у позику, споживачу нероз`яснено порядок повернення кредиту, розмір процентів за користування кредитом не є конкретним.

Так, пунктом 1.4. договору визначено нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожний день користування, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3. цього договору, тоді як пункт 1.5. договору встановлює що з урахуванням положень п. 1.4. договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65% річних що є незрозумілим та встановлює несправедливу умову, так як встановлена вимога щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань.

Просить визнати недійсним п.1.5 Договору № 358042541 від 27 травня 2019 року та розірвати договір.

Представником відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подано відзив на позов, в якому зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір №0218-0701 від 27.08.2019 є діючий та не виконаний позичальником. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та визнається сторонами. В договорі сторонами погоджено нарахування суми пені у розмірі до 2% неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення, що не перевищує 50% суми кредиту, що відповідає вимогам закону. За договором позивачем було отримано в кредит 5100 грн, сума нарахованої пені за весь час прострочення становить 2550 грн, з яких позивачем сплачено 2038,60 грн. Відповідачем не здійснюється будь-яких дій щодо збільшення нарахування пені. Крім того, згідно з чинним законодавством в період дії карантину з поширення корона вірусної хвороби (COVID-19) кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором з 01.03.2020 по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого КМУ.

Також вказують у відзиві, що пунктом 9 укладеного кредитного договору передбачена можливість позичальника пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами, на строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Сторони під час укладення договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Укладення договору в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем виключає прямий контакт позичальника з кредитодавцем, та можливість спонукання останнім позивача до укладення договору на несправедливих для нього умовах. Укладення договору є результат вільного волевиявлення позивача.

Просять відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Представником позивача подано відповідь на відзив відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому зазначає, що положення п.6 кредитного договору від 27.08.2019 встановлюють не конкретний розмір пені, оскільки передбачено розмір пені до 2% від неповерненої суми кредиту, а тому кредитор може самостійно застосувати будь-який розмір пені, зокрема і в максимальному розмірі, що у сукупності становить 730% на рік. Такий розмір перевищує межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представником ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надано заперечення щодо відповіді на відзив, відповідно до якої наполягає на тому, що сторонами при укладені договору досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору та погоджено суму пені, розмір якої відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачем здійснено нарахування пені позивачу в розмірі 2550 грн, що становить не більше 50% суми кредиту.

Представником відповідача ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» подано відзив на позов, в якому зазначає, що договір з позивачем укладався дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. До моменту укладення договору позичальнику надавалась можливість ознайомитися з умовами Договору та Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на вебсайті Товариства та підписавши Договір позичальник підтвердила, що ознайомилась з ними. На момент укладення договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо умов позики та прийняла надані Товариством грошові кошти. В договорі зазначено про умови надання позики, в тому числі щодо строку, на який видається позика, розміру процентів, вартості позики. Жодних змін до договору не вносилось. Протягом строку позики у позичальника жодних застережень та претензій щодо умов позики та її погашення не виникало. Вважають, що твердження позивача про ненадання йому інформації про споживчий кредит не відповідає дійсності.

Також вказують, що Товариство не порушувало Закон України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», оскільки договором позики, укладеним із позивачем, не передбачено стягнення неустойки за невиконання взятих на себе позичальником зобов`язань. Позичальнику нараховуються виключно проценти за користування позикою, які за своєю природою не є компенсацією та пункт 2 Договору передбачає стягнення підвищених процентів на прострочену позику в розмірі 2.7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50% суми позики.

Представником відповідача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надано відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнають, вважають їх такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначають, що 07.07.2019 позивачем заповнено заявку на отримання кредиту на сайті Товариства. Після виконання всіх необхідних дій, перевірки платоспроможності клієнта, товариством прийнято рішення про можливість укладення договору, в особистому кабінеті клієнт отримав для ознайомлення пропозицію укласти електронний договір у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови. Клієнт мав можливість прийняти пропозицію або відмовитися від неї. Кредитний договір між сторонами був укладений та на банківську картку позивача 07.07.2019 було здійснено переказ коштів в розмірі, встановленому договором 4000 грн.

Товариство шляхом розміщення на власному вебсайті надає клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де міститься інформація також про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, процентні ставки, максимальний строк та сума кредиту, умови пролонгації, розміщені Правила та примірний кредитний договір, який планується до укладення. Також на першій сторінці вебсайту Товариства міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про Товариство, як надавача фінансової послуги. Перед подачею заявки на отримання кредиту клієнт повинен ознайомитися з вказаною інформацією, Правилами та примірним кредитним договором та підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. При цьому, без такого підтвердження, у позивача була б відсутня можливість перейти на іншу сторінку (вкладку) для подальшого оформлення кредитного договору. Укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору встановлена сума неустойки за порушення позичальником зобов`язань за договором, але не більше 50% суми, одержаної споживачем, і для позивача становить 2000 грн, що не є порушенням п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки позивач вперше укладала кредитний договір, вона стала учасником програми лояльності і для неї діяла знижена процентна ставка за умови виконання Програми лояльності, відповідно до якої знижена процентна ставка застосовується у межах строку надання кредиту, встановленого п.1.2 Договору та в разі, якщо споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого Договору. Така відсоткова знижка не діє та анулюється в разі пролонгації договору.

03.08.2019 за ініціативою споживача строк кредиту було продовжено до 02.09.2019, відповідно застосування зниженої процентної ставки відмінено та згідно з п.1.3.2 Договору з 04.08.2019 нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою 1,8% в день від суми кредиту.

Також вказують, що у разі незгоди з умовами кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору, проте таких дій не вчинив.

Посилання позивача на порушення її прав як споживача вважають необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача надано відповідь на відзив ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази підписання позивачем договору електронним підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Доказів отримання позивачем одноразового ідентифікатора відповідачем не надано. Наполягає на тому, що розмір та умови процентної ставки є незрозумілими. Позику надано за 17 хвилин без повного та всебічного ознайомлення позивача з Правилами надання коштів у позику та без детального інформування споживача щодо умов позички. Пункт 1.3 договору встановлює несправедливу умову щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань, а пункти 4.4, 4.5 містять непропорційний розмір відповідальності, що є порушенням п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача зазначає, що Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 17.12.2019 встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» нараховано сукупну суму неустойки за порушення зобов`язань споживачам на підставі договорів про споживчий кредит, яка перевищує половину суми, одержаної споживачем за таким договором, чим порушено законодавство про фінансові послуги та зобов`язано товариство усунути вказані порушення. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до відзиву відповідач ТОВ «Алекскредит» не погоджується з доводами позовної заяви та вважає вимоги безпідставними. Вказують, що ОСОБА_1 07.08.2019 на веб-сайті Товариства, увійшовши в особистий кабінет, оформила заявку на надання кредиту, шляхом обрання бажаних параметрів. Після здійснення перевірки та прийняття кредитором рішення про надання кредиту за вказаною заявкою, заявнику було направлено паспорт споживчого кредиту, посилання на пропозицію укласти договір (оферту), що містить всі умови договору та одноразовий ідентифікатор. Заявник, ознайомившись з правилами, що знаходяться у вільному доступі на офіційному вебсаті кредитора, паспортом споживчого кредиту та офертою, підписала останні шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із змісту укладеного між сторонами Договору, видно, що позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних ним умов кредитування. Позичальник стверджує в договорі, що укладаючи договір він уже ознайомлений з Правилами надання кредиту ТОВ «Алекскредит». В період з 06.09.2019 по 26.09.2019 між сторонами було укладено дві додаткові угоди, відповідно до яких позивач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти до 26.10.2019. Договір містить цілий розділ присвячений порядку повернення кредиту, який був роз`яснений позивачу до укладення договору, що відповідно до п.7.2 позивач підтвердив, підписавши Договір.

Також вказують, що пунктом 1.6 кредитного договору передбачений розмір неустойки 0,00%. У пунктах 1.12., 1.13. Договору встановлено попередження про максимальний розмір пені, яка може нараховуватись у випадку порушення зобов`язань. Позивачу пеня за договором нарахована не була.

Позивач не зверталась до ТОВ «Алекскредит» за роз`ясненнями стосовно умов та розміру нарахування процентів та вказуючи про це в позові остання має намір ухилитися від виконання взятих на себе зобов`язань. Просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю, безпідставністю та відсутністю обставин, про які вказує позивач.

Із відзиву відповідача ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" видно, що на офіційному сайті Товариства у вільному доступі розміщено Правила надання грошових коштів у позику. Також при оформленні Договору у клієнта додатково підтверджується, чи ознайомився він з умовами Правил та пропонується перейти до тексту правил за допомогою гіперпосилання. Без підтвердження про ознайомлення з умовами Правил, оформити кредитний договір неможливо. Інформація була надана фінансовою установою з дотриманням усіх вимог законодавства, виклавши її у чіткій та зрозумілій формі та саме позивач ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Товариства.

Також у відзиві вказують, що сума, яка формується з урахуванням пунктів 1.4., 1.5. Договору є відсотками за користування кредитними коштами та не входить до суми компенсації у разі невиконання зобов`язань (в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»), тобто не є неустойкою. Позовні вимоги вважають недоведеними, Договір правомірно містить в собі умови щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами.

В задоволенні позовних вимог до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» просять відмовити.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі.

12 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження судді Князєвої Н.В. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

На підставі ухвали суду від 22 лютого 2022 року здійснено заміну відповідача «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на належного відповідача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», який є його правонаступником.

Ухвалою від 14 липня 2022 року справу прийнято до провадження судді Мазуренка В.В. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

27 серпня 2019 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0218-0701 відповідно до якого Кредитодавець зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит на суму 5100 грн строком на 14 днів, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування, що становить 1428 грн. Річна відсоткова ставка складає 730%. Відповідно до п.6 Договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 кредитного договору, за весь час прострочення, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник сплатити до 2% (включно) пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. Пунктом 9 спірного договору передбачено право позичальника пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідно до п.п.8, 10 договору, цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується їх дотримуватися. Також міститься посилання на вебсайт кредитодавцю, де розміщено текст Правил надання грошових коштів у кредит. Позичальник підтверджує, що до укладення договору він отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством, зокрема ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Договір укладено в електронній формі та підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (а.с.7,49 т.1).

Розділами 4-5 Правил надання грошових коштів у кредит встановлено процес надання кредиту та порядок укладення договору, які передбачають заповнення заявником заявки на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, перевірки цих даних кредитором, здійснення реєстрації заявника на сайті та формування особистого кабінету, через який подаються наступні заявки позичальником; прийняття рішення про можливість надання кредиту та інформування про це заявника. Після відкриття відповідного рішення кредитора в особистому кабінеті, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою (пропозицією з умовами договору) щодо укладення договору. Після отримання оферти (безпосередньо до використання заявником електронного підпису) заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор, використовуючи який заявник підтверджує повне та безумовне прийняття оферти (Акцепт). Після чого договір є укладеним, кредитодавець направляє підтвердження вчинення договору у формі електронного документа в особистий кабінет позичальника та /або на його електронну адресу, вказану у заявці (а.с. 8-11, 50-53 т.1).

Факт укладення договору визнається сторонами.

Відповідно до довідки відповідача по кредиту, станом на 17.06.2021 сума наданого позивачу кредиту за спірним договором склала 5100 грн, нараховано відсоток по кредиту 2142,00 грн, нарахування за штрафами та пенею 2550 грн, сума сплачена позичальником склала 6436,00 грн, з яких: 3,26 грн заборгованість за тілом кредиту; 4394,14 грн - заборгованість по відсоткам; 2038,60 грн заборгованість по штрафам, пені. Залишок заборгованості складає: 5096,74 тіло кредиту; 1315,62 грн по відсоткам; 511,40 по штрафам, пені (а.с.54 т.1). Аналогічні дані значаться в довідці Товариства станом на 09.07.2021 (а.с.5 т.2).

02.10.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу, на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №0218-0701, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.60 т.2).

12 вересня 2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір позики №2664853, пункт 2 якого містить параметри та умови позики, а саме: сума позики, які позикодавець зобов`язується передати позичальнику 4000 грн на строк 30 днів з базовою процентною ставкою 1,60 % в день. Останній день повернення позики 12.10.2019, розмір процентів акційних 0,88%, розмір процентів на прострочену позику 2,70% в день, розмір процентів на позику річний 321%, розмір процентів на прострочену позику річний 985,50%; вартість позики на весь строк, на який її видано 26,40%, що становить 1056,00 грн; загальна вартість позики та процентів 5056,00 грн.

Відповідно до п.4.1., 4.2 розділу 4 договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що на сайті товариства ознайомився зповною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; до моменту підписання договору вивчив цей Договір та Правила надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті , їх суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору йому зрозумілі. Договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором (а.с.139 т.1).

До укладення договору між сторонами позичальнику надано інформацію відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» у виді Паспорта позики, що містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (процентна ставка 0,88% в день), порядок повернення кредиту та також інші важливі правові аспекти. В пункті 7 Паспорта позики вказано, що споживач має право відмовитися від договору позики протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених умовами договору та Законом України «Про споживче кредитування» (а.с.140-141 т.1).

Укладення договору визнається сторонами, позивач не ініціювала відмову від договору у визначений строк.

07 липня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір №1047931 про надання коштів у позику на умовах фінансового лізингу, відповідно до якого невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ», які розміщені на сайті товариства (значиться посилання на сайт). Приймаючи умови цього Договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватися.

За умовами договору товариство зобов`язалось надати позивачу грошові кошти в сумі 4000 грн строком на 30 днів із зниженою процентною ставкою 0,01% від суми позики за кожен день користування, у межах строку надання позики. Загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 100,30 % від суми позики у процентному виразі, або 4012,00 грн у грошовому виразі.

Відповідно до п.1.3.2., п. 1.3.3. договору стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657% річних), яка застосовується згідно з пунктами 1.7. (при продовженні строку користування позикою та зміні дати її повернення), п.3.4. (у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки), п.3.6.2. (з 4 дня прострочення заборгованості, яка визнається проблемною, але не більше ніж до 90 днів прострочення).

Пунктами 4.4., 4.5. укладеного договору, які оскаржує позивач, передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству неустойку: пеню в розмірі 3% від суми позики за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення; на 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 150 грн, на 30 день прострочення додатково сплати штраф у розмірі 300 грн, на 90 день прострочення, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. Штрафи та пеня нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 2000,00 грн. Договір підписано електронним підписом клієнта 07.07.2019 о 22:56:03 год. (а.с.13-14, 76-77 т.1).

Також сторонами підписано графік платежів, із якого видно, що дата повернення позики та сплати процентів 06.08.2019, сума нарахованих процентів 12.00 грн, разом до сплати 4012,00 грн (а.с.15, 78 т.1).

На аркушах справи 82-89 (том 1) містяться Правила надання коштів у позику ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Із картки обліку Договору №1047931 видно, що в період з 07.07.2019 по 03.08.2019 застосовувалась знижена процентна ставка, з 04.08.2019 стандартна процентна ставка. Позичальник не виконувала умови договору, вчасно суму заборгованості не повернула, має заборгованість із сплати процентів в розмірі 9506,53 грн, із сплати штрафу в розмірі 450,00 грн, із сплати пені 550,00 грн. Нарахування процентів здійснювалось до 20.12.2020 року (а.с.90-91 т.1).

На аркушах справи 93-97 (том 1) містяться скріншоти із офіційної інформаційно-реєструючої електронної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», які заповнювала ОСОБА_1 з метою отримання кредиту, а також направлене їй повідомлення про умови кредиту та про перерахування їй коштів.

07 серпня 2019 року між ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №2580044. Відповідно до п.1.1 невід`ємною частиною Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на Сайті кредитодавця https://alexcredit.ua/umovi. Пунктом 7.2 Договору визначено, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з цим Договором та https://alexcredit.ua/umovi, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися своїх обов`язків та виконувати їх.

За умовами укладеного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 5000 грн на 30 календарних днів до 06.092019 включно. Пунктом 1.6 Договору визначено, що базова процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,7%, акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом 1,53%; спеціальна процентна ставка за один день користування (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) 3,00%. Відповідно до п.1.7 у випадку використання кредиту менше ніж 5 календарних днів (включаючи Дострокове погашення кредиту) позикодавець сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п.1.4 договору суми кредиту.

Пунктами 1.12, 1.13 Договору передбачено, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» максимальна сума неустойки (пені, штрафу), що може бути нарахована кредитодавцем не може перевищувати 50%від загальної вартості кредиту, що становить за цим договором 3775,00 грн. Якщо сума кредиту перевищує одну мінімальну заробітну плату, встановлену на день укладення договору, то максимальна сума неустойки відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати половини суми кредиту, що складає 2500,00 грн. Максимальна сума неустойки (пені, штрафу) що може бути нарахована за цим договором 2500,00 грн. За цим договором позичальник сплачує суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойки, які можуть нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього договору, а також комісії банків емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатору (а.с.16-20, 171-174 т.1).

Також позичальнику направлявся паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається до укладення договору), в якому визначені всі основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с.178 т.1).

Укладенню договору передувала пропозиція укласти договір (оферта) №2580044 від 07.08.2019, яка була направлена позичальнику на її заявку щодо можливості отримання кредиту. Позивач прийняла оферту, підписавши її електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.168-170 т.1).

Кредитором фіксувалось послідовність (хронологія) дій позичальника стосовно укладення спірного договору в системі, що відображується в Log-file, а саме: ідентифікація заявника в ІТС шляхом надсилання йому фінансовою установою одноразового ідентифікатора; направлення заявником заявки фінансовій установі щодо можливості отримання кредиту; направлення фінансовою установою в ІТС заявнику оферти, яка містить суму кредиту 5000 грн, строк 30 днів та проценти за користування кредитом 1,53%; направлення фінансовою установою заявнику одноразового ідентифікатора; прийняття заявником оферти фінансової установи; направлення фінансовою установою споживачу підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа (а.с.189 т.1).

Довідкою ТОВ «Алекскредит» підтверджується переказ коштів за договором на рахунок позивача (а.с.200 т.1).

06.09.2019 між сторонами була укладена додаткова угода до Договору, відповідно до якої змінено строк повернення кредиту до 26.09.2019 включно. Розмір процентів та пені не змінився (а.с.175 т.1). 26.09.2019 між сторонами укладена Додаткова угода, відповідно до якої встановлений строк повернення кредиту до 26.10.2019 включно, розмір процентів та пені не змінився (а.с.176 т.1).

Із довідки ТОВ «Алекскредит» від 24.06.2021 видно, що позичальником за договором про надання кредиту №2580044 від 07.08.2019 в період з 06.09.2019 по 07.09.2020 здійснювались платежі (а.с.202 т.1).

На підставі заявки ОСОБА_1 від 27.05.2019, між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 27 травня 2019 року укладено договір №358042541 про надання кредиту на суму 5000 грн на строк 30 днів, з нарахуванням процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.5 Договору з врахуванням положень п.1.4 Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних. Договір містить графік розрахунків, відповідно до якого разом до сплати за договором 5015 грн. В п.4.1 укладеного договору вказано, що невід`ємною його частиною є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши договір позичальник стверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті товариства (значиться посилання на сайт) (а.с.21-22, 214 т.1).

Між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до договору №358042541. Так відповідно до додаткової угоди від 26.06.2019 у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, строк надання кредиту продовжений на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,70% в день від суми кредиту (а.с.23 т.1). Аналогічні умови містить додаткова угода, укладена між сторонами 26.07.2019 (а.с.24 т.1).

Відповідно до додаткової угоди від 23.08.2019 строк надання кредиту продовжений на 28 днів із сплатою процентів за користування кредитом з 25.08.2019 в розмірі 1,53% в день від суми кредиту (а.с.25 т.1). За умовами додаткової угоди від 21.09.2019 строк, на який було надано кредит продовжений на 29 днів із сплатою процентів за користування кредитом з 22.09.2019 в розмірі 1,53% в день від суми кредиту (а.с.26 т.1).

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст.205 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).

Відповідно до змісту позовної заяви та встановлених обставин справи, між позивачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», позивачем і ТОВ «Алекскредит», позивачем і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладені кредитні договори, між позивачем і ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», позивачем і ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладені договори позики. Всі договори укладені в електронному виді.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Встановлено, що оспорювані договори підписані позивачем електронним підписом або шляхом введення одноразового ідентифікатора, що передбачено законодавством. Із позову слідує, що позивач підтверджує факти укладення вказаних договорів.

Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що остання розуміла, що дані умови договору є зручними для неї на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові ВС від 07.10.2020 по справі №127/33824/19.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1,2 статті 1054 параграфа 2 глави 71 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 параграфа 1 глави 71 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з даної статті проценти є платою за користування кредитним кошами, яка сплачується до дня повернення позики або в іншому порядку встановленому договором.

З тлумачення вказаної статті вбачається, що і після прострочення позики, проценти повинні бути сплаченні за час прострочення до дня фактичного повернення позики, саме в порядку даної статті, оскільки зазначене в даній статті словосполучення «до дня повернення позики» жодним чином не вказує, що цим днем повинна бути дата повернення позики, зазначена в договорі. Цим днем може вважатися і дата фактичного повернення позики, якщо інше не зазначено в договорі.

Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Згідно до ч. ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 міститься висновок, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Таким чином, наявність умислу, нечесної підприємницької діяльності, порушення принципу добросовісності в діях відповідачів, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, як й сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Згідно зі статтями 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Стаття 18 Закону містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є умови договору, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. За змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту його укладення, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Щодо вимог до ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Встановлено, що Пунктом 4 спірного договору визначено розмір процентів (2% від суми кредиту за кожен день користування), порядок нарахування процентів за користування кредитом. Пунктом 5 договору визначена сукупна вартість кредиту у процентному та грошовому вираженні.

Пунктом 6 договору передбачено сплату пені у розмірі до двох відсотків від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення зобов`язань. Згідно з п.9 Договору при пролонгації договору процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування.

Оскільки кредит надавався позивачу на строк 14 днів, денна відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 2% та була відома позивачу в момент укладення договору, в той час як обраховувати та застосовувати річну ставку у кредитора не було підстав, виходячи з незначного строку кредитування.

Отже у тексті договору чітко і зрозуміло визначені умови користування кредитом та його сукупна вартість, що спростовує твердження позивача про те, що її було введено в оману стосовно умов кредитування і не було повідомлено усієї необхідної інформації.

У пункті 8 кредитного договору зазначено, що цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір. Укладаючи кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується дотримуватися цього кредитного договору та Правил, текст яких розміщено на веб-сайті кредитодавця.

Таким чином умови кредитування відповідачем не приховувались, знаходились у вільному доступі на веб-сайті, ознайомлення з публічною інформацією, яка розміщена на сайті кредитодавця, є обов`язком позичальника під час оформлення заявки на отримання кредиту (пункт 4.2 Правил).

Встановлено, що з метою отримання кредиту в особи є необмежена кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та в разі необхідності отримання додаткової інформації, вона має можливість зателефонувати по зазначеним (розміщеним) на сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень.

Таким чином, посилання позивача на те, що кредитор не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення кредитного договору, є безпідставними.

Суд також вважає безпідставними доводи позивача щодо несправедливості умов кредитного договору.

Так, відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Проте, зазначені доводи позивача спростовуються змістом укладеного кредитного договору, зокрема п.6, відповідно до якого розмір пені за прострочення має бути не більше 2% від неповерненої суми кредиту, за кожен день прострочення. Встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором №0218-0701 від 27.08.2019 складає 5100 грн, пеня нарахована в сумі 2550 грн, що не перевищує 50% від суми кредиту, з якої позивачем сплачено 2038,60 грн, залишок по сплаті пені становить 511,40 грн. подальше нарахування пені не здійснюється.

Отже ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не здійснює дії щодо порушення п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутні підстави, передбачені вказаною нормою Закону щодо недійсності кредитного договору чи окремих його пунктів. Аналогічного висновку дійшов ВС в постанові від 09.09.2020 по справі №732/670/19.

Сторони при укладені договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі п.9, їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, враховуючи відсутність можливості кредитодавця при укладенні договору з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, спонукати позичальника до укладення договору на невигідних для нього умовах.

Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання недійсними п. 6, п. 9 кредитного договору №0218-0701 від 27.08.2019 та розірвання вказаного договору.

За вказаним спірним кредитним договором відповідачем є ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», який на підставі договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021 набув право вимоги за укладеним кредитним договором до ОСОБА_1 .

Щодо вимог до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» суд зазначає таке.

Твердження позивача про ненадання їй інформації про умови договору, не відповідає дійсності, оскільки позивачу до укладення договору позики надавався паспорт позики, в якому міститься інформація про кредитодавця, умови надання споживчого кредиту, відсоткові ставки. Укладаючи договір в електронному вигляді позивач не була обмежена у часі ознайомлення із запропонованими умовами отримання кредитних коштів.

Відповідно до п.2 спірного договору позики №2664853, укладеного 12.09.2019, сторони дійшли згоди про всі істотні умови договору: суму позики, строк позики, процентні ставки (базова, акційна, процента ставка за кожен день прострочення), вартість позики, загальну вартість позики та процентів. Після підписання договору жодних змін до нього не вносилось. Протягом строку, на який надано позику у ОСОБА_1 не виникало претензій щодо умов позики та її погашення.

Посилання позивача на те, що договором передбачена непропорційно велика сума компенсації, а саме понад 50% вартості тіла кредиту у разі невиконання зобов`язань є необґрунтованими, оскільки умовами оспорюваного договору №2664853 не передбачено стягнення неустойки за порушення взятих не себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування позикою, не є компенсацією в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того позивач погодилась з конкретно запропонованими умовами договору, в тому числі в частині відсоткової ставки за користування кредитом, про що свідчить підписання нею договору за допомогою одноразового ідентифікатора.

Суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

При укладенні договору №1047931 від 07.07.2019 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, сторони погодили усі істотні умови договору, а саме: сума кредиту - 4000 грн, на строк 30 днів, встановлені знижена та стандартна процентні ставки та умови їх застосування. Договір містить застереження про те, що невід`ємною частиною договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства та приймаючи умови Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Укладенню договору в онлайн-режимі передували певні дії позивача. Споживачу пропонувалось на веб сайті Товариства ознайомитися з інформацією, необхідною для укладення договору (тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, примірний кредитний договір, що пропонується укласти); ознайомитися з інформацією про товариство, як надавача фінансової послуги, Правилами, що діяли на момент укладання договору. Без підтвердження про ознайомлення з Правилами надання коштів у позику та проставлення відповідної відмітки в чек-боксі інформаційно-реєструючої системи Товариства, у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку (вкладку) інформаційно-реєструючої електронної системи для подальшого оформлення кредиту.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 , укладаючи договір кредиту №1047931 від 07.07.2019, була ознайомлена та погодилась на визначені в договорі умови, підписала договір електронним підписом та отримала визначену в договорі суму коштів. Також встановлено, що позивач здійснювала сплату відсотків за договором без повернення суми позики (що видно із картки обліку Договору), тим самим частково виконувала умови, зазначені в договорі.

Вказаними встановленими обставинами спростовується твердження позивача про не підписання та неукладення оспорюваного договору кредиту.

Пунктами 4.4., 4.5. спірного договору від 07.07.2019 передбачено сплату неустойки: пені та штрафу за прострочення повернення суми позики. При цьому, зазначено, що граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафу, пені) не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 2000,00 грн. Вказаний розмір неустойки не перевищує розмір, встановлений п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», отже не є несправедливими та не є підставою для визнання пунктів договору недійсними.

Крім того, позивач не була позбавлена можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення відповідача в письмовій формі та повернення грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про кредит.

Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовилась, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, навпаки здійснювала погашення нарахованих відсотків, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

Отже, позивач дійшла помилкового висновку про те, що п. 1.3,2, 1.3.3, 4.4, 4.5 договору №1047931 є несправедливими і суперечать положенням чинного законодавства.

В даному випадку, кредитний договір за своїм змістом не порушує принцип добросовісності, платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечуються неустойкою, і такий вид забезпечення та його розмір було погоджено сторонами кредитного договору. Виникнення зобов`язань у позичальника щодо сплати пені і штрафів залежить виключно від дій самого позичальника та його волі з належного виконання умов укладеного договору.

Також встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу від 04.11.2019 відступило ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» право вимоги до позивача за договором №1047931 від 07.07.2019. ОСОБА_1 вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не пред`являє, останнього в якості відповідача у справі не зазначає.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Авентус Україна» слід відмовити.

Щодо позовних вимог до ТОВ «Алекскредит».

Оспорюваний договір про надання кредиту №2580044 від 07.08.2019 укладений в електронній формі на сайті кредитодавця у відповідності до ст. 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію» шляхом направлення кредитором пропозиції укласти договір на відповідних умовах (оферти) та прийняття її позичальником (акцепту).

Так, позивач на сайті відповідача оформила заявку про надання кредиту, вибравши необхідні параметри та мала можливість ознайомитися із змістом оферти, паспортом кредиту та Правилами надання кредиту, які є невід`ємною частиною договору.

Пункти 1.6, 1.7 Договору містить умови щодо розміру процентів за користування кредитом та пені, у відповідності з якими пеня за один день користування кредитом поза узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) 0,00%. Як видно із матеріалів справи пеня за вказаним договором ОСОБА_1 нарахована не була.

Разом з тим п.1.12, 1.13 Договору містять умови про можливе нарахування неустойки (штрафу, пені) за порушення позичальником умов договору із роз`яснення щодо її розміру. Також зазначено, що максимальна сума неустойки, що може бути нарахована за цим договором 2500 грн, при сумі отриманого кредиту 5000 грн, що відповідає вимогам п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».

Із змісту п. 7,2, 7.5 Договору видно, що позичальник при укладенні договору підтверджує, що ознайомлений з договором та Правилами надання кредиту, умови яких йому зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Під час укладання договору він не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин; ознайомлений із своїми правами згідно Закону «Про захист прав споживачів»; отримав від кредитора інформацію з дотриманням вимог діючого законодавства, що забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Отже вся інформація була надана позивачу до укладення договору, остання сама визначила час необхідний для ознайомлення з умовами договору, який запропонований до укладення.

П.4.8 договору передбачає право позичальника протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин навіть в разі отримання ним грошових коштів з подальшим поверненням отриманих коштів та сплати процентів розрахованих за базовою процентною ставкою за користування кредитом за період з дня одержання коштів до дня їх повернення. Позивач таким правом не скористалась. Навпаки, частково виконувала умови кредитного договору, сплачувала фактично нараховані проценти за користування кредитом та плату (штраф) за порушення узгодженого строку повернення кредиту.

Крім того, між позивачм і ТОВ «Алекскредит» двічі, а саме 06.09.2019 та 26.09.2019 укладались додаткові угоди до договору про надання кредиту, якими змінювався строк повернення кредиту та згідно з останньою додатковою угодою становив до 26.10.2019. При цьому, ставки нарахування процентів та розмір пені не змінювались. Також встановлено, що відповідач

Вказане свідчить про те, що умови кредитного договору були відомі позивачу та влаштовували її.

Із позову видно, що заходи досудового врегулювання спору не вживались, отже позивач не зверталась до відповідачів за роз`ясненнями відповідних умов укладених нею договорів, які на її думку є незрозумілими та непрозорими, такими що вводять її в оману.

З вказаних обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог состовно ТОВ «Алекскредит».

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» також не грунтуються на вимогах закону. Так умовами п.п.1.4., 1.5 оспорюваного договору №358042541 від 27.05.2019 передбачено нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 3,65 відсотків річних, що не є непропорційно великою сумою компенсації у разі невиконання зобов`язань та не порушує вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». У графіку розрахунків вказані відсотки за користування кредитом в розмірі 0,30% від суми кредиту, який надається на строк 30 днів, що відповідає умовам договору стосовно розміру відсотків (0,01% за кожен день користування).

Зміст договору є зрозумілим і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб. Позивач не була обмежена в часі ознайомитися більш детально з умовами договору, не була позбавлений права відмовитися отримувати кредит, відмовитися від таких умов, але погодивилась із умовами договору та підписала його.

Між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до кредитного договору, за якими продовжувався строк надання кредиту та встановлювались умови щодо нарахування процентів за користування кредитом.

Пункт 4.1 укладеного договору містить посилання на сайт товариста, де розміщені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є невід`ємною частиною договору. Уклавши договір позичальник стверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил.

Отже доводи позивача про те, що при укладенні кредитного договору відповідачем не було надано повної та достовірної інформації про умови кредитування перед укладенням договору спростовуються встановленими обставинами у справі та змістом оскаржуваного договору.

Висновки суду.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що відповідачами перед укладенням оспорюваних договорів було порушено порядок надання позивачу, як споживачу, інформації про умови отримання кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, сукупну вартість кредиту.

Позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що під час укладення оспорюваних договорів вона не була ознайомлена з усіма умовами кожного договору та її волевиявлення при укладенні і підписанні договорів, на запропонованих умовах, не було вільним.

Крім того, в ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов оспорюваних договорів чи наявність положень, які б вводили позивача в оману щодо змісту правочинів та наслідків їх невиконання. Договори укладені у відповідності до вимог закону у електронній формі. Позивачка, підписавши договори відповідним чином, засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені у запропонованих договорах.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договірних зв`язків та не містить імперативної норми, яка б позбавляла кредитодавця права на неустойку за порушення позичальником зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту.

У постанові Верховного Суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 зазначено, що при належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

З огляду на викладене, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними умов укладених нею договорів з відповідачами.

Вимоги про розірвання укладених оспорюваних договорів на підставі ст.651 ЦК України, на яку посилається позивач, також не підлягають задоволенню, оскільки істотних порушеннь договорів відповідачами не встановлено.

Крім того, встановлено, що позивач правом споживача, передбаченим Законом України «Про захист прав споживачів» відмовитись в односторонньому порядку від кредитних договорів, укладених з відповідачами, протягом чотирнадцяти днів з дня їх укладення не скористалась.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як передбачено частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати на сплату судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 16, 203, 215, 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" про захист прав споживачів, визнання пунктів кредитних договорів недійсними та розірвання кредитних договорів (договорів позички) -відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , юридична адреса: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13, оф.512.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», , юридична адреса: 01010, м. Київ , пл. Арсенальна, буд.1-Б.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», , юридична адреса: 03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 90-А.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", , юридична адреса: 49041, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12А.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", , юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15-Б.

Дата складення повного тексту судового рішення 02 лютого 2023 року.

Суддя В.В. Мазуренко