Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2023 Справа №607/7158/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Л.М. Сливки

за участі секретаря судового засідання - М.В. Кілик,

представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бакальця Ігоря Гнатовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Лановецької міської ради про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Бісіриу Казеем, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Лановецької міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини є громадянин Федеративної республіки Нігерія - ОСОБА_2. З моменту народження сина відповідач жодного разу не бачив дитини, не відвідував та не цікавився його розвитком, станом здоров`я, не допомагав фінансово, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Всі обов`язки щодо виховання, піклування, забезпечення дитини всім необхідним вона змушена здійснювати однособово. Після реєстрації шлюбу 24 вересня 2020 року із ОСОБА_4 їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 . За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2022 року у цивільній справі відкрито провадження, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року матеріали цивільної справи направлено у Службу у справах дітей Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області для дачі письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов до суду не подавав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бакалець І.Г. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з та просив їх задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відзиву на позов не подавав.

Від третьої особи Служби у справах дітей Лановецької міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечив проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом №07 від 26 травня 2016 року виконавчого комітету Лопушненської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, яким видано Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 травня 2016 року.

Як убачається з довідки за №2076/10-05 від 31 березня 2022 року, виданої Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_7 зареєстрований разом з позивачем ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 .

Із довідки за №01-28/40 від 31 березня 2022 року, виданої Лопушненським закладом загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, слідує, що батько учня 2 класу ОСОБА_3 участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його навчанням та жодного разу не відвідував навчальний заклад та батьківські збори.

24 вересня 2020 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , про складено актовий запис №1592 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким 24 вересня 2020 року видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Як убачається із висновку за №1029/03-11 від 07 вересня 2022 року комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Лановецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування вважає визнати доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що з моменту народження сина ОСОБА_3 його батько ОСОБА_2 жодного разу сина не бачив та не відвідував, по даний час не цікавиться його розвитком, станом здоров`я, не допомагає фінансово, не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітнього ОСОБА_3 , його навчанням та підготовкою до самостійного життя. Тим самим не виконує обов`язки, передбаченні статтею 150 СК України.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Також, вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 із самого народження сина не цікавиться життям ОСОБА_3 , не підтримує із сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, дитина не знає відповідача як батька.

Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 не надав жодних заперечень проти викладених у позові обставин.

За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підставними та підлягають до задоволення.

Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідачів аліментів, а норма ч. 3 ст. 166 СК України, є імперативною і не допускає ситуації за якої з особи, котру позбавлено батьківських прав не стягувались би аліменти, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 частці всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Для забезпечення можливості стягнення аліментів позивача слід зобов`язати відкрити на ім`я дитини ОСОБА_3 особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України та надати його реквізити відповідачу.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Лановецької міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати ОСОБА_1 в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити на ім`я ОСОБА_3 особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11 січня 2023 року .

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Лановецької міської ради, адреса місцезнаходження - вул. Незалежності, 19, м. Ланівці, Кременецького району, Тернопільської області, код ЄДРПОУ 4416381.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка