Справа №279/5396/22
Провадження №2/279/146/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5396/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В даний час вони стосунків не підтримують, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, коштів на її утримання та утримання дітей не надає. Вона являється інвалідм 2 групи, однак була вимушена працевлашуватись, оскільки коштів, які час від часу надає відповідач недостатньо. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки з позивачкою він в шлюбі не перебував, вона працює та отримує заробітну плату, він надає кошти на утримання дітей. Крім того, він має дитину від іншого шлюбу, яка є інвалідом, потребує додаткових витрат та яку він утримує. Також він матеріально утримує своїх бітьків, які є пенсіонерами. В задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому вона вказала, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання обов`язку утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глав 9,15 СК України.

Відповідач у справі є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження.

Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно положень ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст.77 СК України). Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Як вбачається із наданих відповідачем квитанцій, в період з червня по листопад 2022 року перерахував позивачу аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 10000,00 грн. Вказані квитанції засвідчують той факт, що відповідач у вказаний період часу в добровільному порядку надавав кошти на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач має сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом.

Разом з тим, належних та допустимих доказів того, що відповідач матеріально утримаує бітьків та сина ОСОБА_6 та неможливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання позивача суду останнім надано не було.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального стану сторін та інших обставин, що мають істотне значення, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, та визначає їх в розмірі 1/8 частини частини заробітку (доходу) щомісяця, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів. Вказаний судом розмір аліментів відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.141,263-265 ЦПК України, ст.ст.84,191 СК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Біла Церква Київської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого ТОВ "ДФУ Агро", РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 04.11.2022 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом