№ 201/1079/23
провадження 2/201/1153/2023
УХВАЛА

02 лютого 2023 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

З інформації отриманої автоматизованої системи документообігу суду витікає, що 31 січня 2023 року ОСОБА_1 було подано до суду ще аналогічну позовну заяву, а саме: справа № 201/1089/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та по цій справі на даний час постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі від 01 лютого 2023 року та призначено до розгляду на 09 лютого 2023 року, тобто у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з наведеного вважаю за необхідне позивачу відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки є у провадженні цього суду справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: справа № 201/1089/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Враховуючи те, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вже перебуває справа із спору між тими самими сторонами, а саме справа № 201/1089/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, про той самий предмет і з тих самих підстав та в ній відкрито провадження та призначено до розгляду, а тому вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвала набрала законної сили 02 лютого 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк