Рішення

Іменем України

27 грудня 2023 року

смт Краснопілля

Справа № 578/643/21

провадження № 2/578/3/23

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді КОСАР Алевтини Іванівни за учстю секретаря судового засідання ЛИТВИН Алли Володимирівни

розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт Краснопілля Сумського району Сумської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором позики

учасники судового провадження:

відповідач ОСОБА_3 в режимі відеоконференції

свідок ОСОБА_4 в режимі відеоконференції

та установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_5 (далі по тексту також ОСОБА_5 , позивач) у червні 2021 рокузвернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_6 (далі по тексту також ОСОБА_6 , відповідач) про

Позовні вимоги мотивує тим, що у період з 14.12.17 по 20.07.18 відповідач отримала від громадянина ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти на загальну суму 57 175,00 доларів США, що дорівнює курсу на день подачі позову 1 589 465,00 гривень та 33 000,00 Євро, що дорівнює курсу на день подачі позову 1 108 800,00 гривень, про що відповідачем були видані боргові розписки: від 14.12.17 на суму 35 000,00 доларів США; від 20.07.18 на суму 10 915,00 доларів США; від 23.04.18 на суму 11 260,00 доларів США; від 26.01.18 на суму 33 000,00 Євро. У розумінні стст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України (далі по тексту також ЦК), вказані письмові розписки є укладенням договору позики і за їх умовами, були встановлені строки повернення коштів: протягом місяця після письмового повідомлення. Повідомлення про необхідність повернення боргу відповідачем було складено і направлено відповідачу 16.12.20. Отже кінцевим строком повернення коштів за вказаними розписками є 16.01.21. 28.04.21 між позивачем та первісним кредитором ОСОБА_7 було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_7 відступив, а позивач прийняв на себе право вимоги і став новим кредитором у зобов`язанні відповідача, яке ґрунтується на підставі виданих ним вищевказаних розписок на загальну суму 57 175,00 доларів США та 33 000,00 Євро. Про факт відступлення права вимоги відповідачу було доведено заявою від 28.04.21, до якої була додана копія названого договору про відступлення права вимоги. Борг залишається не повернутим, тому просить стягнути частину наявного боргу за розписками в такому співвідношенні: за договором позики від 14.12.17 на суму 35 000,00 доларів США - 350 доларів США, за договором позики від 20.07.18 на суму 10 915,00 доларів США - 350 доларів США, за договором позики від 23.04.18 на суму 11 260,00 доларів США - 350 доларів США, а усього у загальному розмірі 1050 доларів США, та за договором позики від 26.01.18 на суму 33 000,00 Євро - 50О Євро.

Рух справи в суді першої інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 у судовій справі єдиний унікальний номер судової справи 578/643/21 головуючим суддею визначено Косар Алевтину Іванівну.

02.07.2021 суд у порядку частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України /далі по тексту також ЦПК/ звернувся до Центру надання адміністративних послуг Краснопільської селищної ради місця перебування/місця проживання ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

12.07.21 надійшла відповідь про те, що за даними Реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

13.07.2021 суд звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Суми місця перебування/місця проживання ОСОБА_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

13.07.21 надійшла відповідь про те, що за даними Реєстру територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

14.07.2021 суд залишив позовну заяву без руху для уточнення адреси відповідача.

У період часу з 20 липня по 18 серпня 2021 суддя перебувала у щорічній основній відпустці і відповідь від позивача на ухвалу суду без руху отримана нею 19.08.2021.

Ухвалою суду від 20.08.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, та призначив до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 15 вересня 2021 року з повідомленням сторін. Також на сайті судової влади України розмістив оголошення щодо відповідача ОСОБА_6

06.09.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи на 15.09.2021 без його участі, позовні вимоги підтримує.

08.09.2021 від відповідача ОСОБА_6 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та заява із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 15.09.2021 суд постановив провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання на 13 жовтня 2021 року.

05.10.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи на 13.10.2021 без його участі, позовні вимоги підтримує.

13.10.2021 від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання та надати відповідачу додатковий час для вирішення питання по поверненню розписок.

Судове засідання призначене на 13.10.2021 суд відклав до 04.11.2021, задовольнивши клопотання відповідача.

04.11.2021 від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання на більш довший термін для можливого урегулювання конфлікту мирним шляхом, та спроби умовити позивача віддати Розписки по виплаченим сумам.

04.11.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи на 04.11.2021 без його участі, позовні вимоги підтримує.

Судове засідання призначене на 04.11.2021 відклав до 26.11.2021, задовольнивши клопотання відповідача.

Судове засідання призначене на 26.11.2021 не відбулося за станом здоров`я судді. Судове засідання призначено на 13.12.2021.

08.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позов з додатками /банківські квитанції/ та заявлено клопотання про витребування доказів /оригінали розписок/.

Ухвалою від 13.12.2021 суд витребовує від позивача оригінали розписок, у справі оголошено перерву до 14.01.2022.

15.12.2021 від позивача надійшла заява з процесуальних питань: стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 44 400 грн.

15.12.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи 13.12.2021 без його участі, позовні вимоги підтримує.

28.12.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

04.01.2022 від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду про витребування доказів та надання оригіналів запитуваних документів. Також просив провести судове засідання 14.01.2022 у відсутність позивача та його представника; свої вимоги підтримує.

14.01.2022 від відповідача надійшли заяви:

- про проведення підготовчого судового засідання 14.01.2022 у її відсутність;

- про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_8 , мешканця Івано - Франківської області; ОСОБА_9 , мешканця Київської області.

04.01.2022 від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду про витребування доказів та надання оригіналів запитуваних документів. Також просив провести підготовче судове засідання у відсутність позивача та його представника; свої вимоги підтримує.

Ухвалою від 14.01.2022 суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.02.2022 з викликом свідків.

У цей період 25.01.2022 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, посилаючись на те, що 14.01.2022 Краснопільський районний суд ухвалив рішення у справі 578/643/21 за його позовом до відповідача про стягнення боргу. Просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 29 600 грн, які сплачені ним згідно прибуткового касового ордера від 19.01.22 відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.04.21.

09.02.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через її хворобу, на підтвердження надавши результати лабораторних досліджень № 88855 від 07.02.2022.

Судове засідання призначене на 14.02.2022 за клопотанням відповідача через її хворобу на ковід відкладено на 16.03.2022. Свідки на судове засідання 14.02.2022 були повідомлені, але до суду не прибули.

Місцезнаходження Краснопільського районного суду Сумської області розташоване на території Краснопільської селищної територіальної громади Сумського району Сумської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською Федерацією, Краснопільська селищна територіальна громада Сумський район Сумська область у період часу з 24.02.2022 по 26.03.2022 віднесена до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, а з 25.05.2022 - до переліку територій можливих бойових дій.

Судове засідання призначене на 22.08.2022 відкладено на 05.09.2022, враховуючи клопотання відповідача особисто брати участь у судовому засіданні з посиланням на запровадження воєнного стану на всій території України та неналежне повідомлення свідків.

Судове засідання призначене на 05.09.2022 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

Судове засідання призначене на 27.10.2022 відкладено на 01.12.2022, враховуючи клопотання відповідача особисто брати участь у судовому засіданні з посиланням на запровадження воєнного стану на всій території України та неналежне повідомлення свідків.

Судове засідання призначене на 01.12.2022 не відбулося у зв`язку з відключенням електроенергії на території розташування суду.

Судове засідання призначене на 30.12.2022 відкладено на 31.01.2023, враховуючи клопотання відповідача особисто брати участь у судовому засіданні з посиланням на запровадження воєнного стану на всій території України та неналежне повідомлення свідків.

Судове засідання призначене на 31.01.2023 не відбулося у зв`язку з відключенням електроенергії на території розташування суду.

Судове засідання призначене на 03.03.2023 не відбулося у зв`язку з участю судді у всеукраїнському семінарі на тему «Відповідальність за військові правопорушення» в режимі онлайн.

Судові засідання 23.03.2023, 20.04.2023, 05.06.2023, 29.06.2023, 13.09.2023, 07.11.2023 відкладено з урахуванням клопотання відповідача особисто брати участь у судовому засіданні з посиланням на запровадження воєнного стану на всій території України, та неналежне повідомлення свідків.

На судове засідання 18.12.2023 від відповідача засобами електронної пошти надійшло клопотанням про участь у справі у судовому засіданні в режимі відео конференції у зв`язку із переїздом в іншу місцевість на період воєнного стану, зазначивши про найближчий суд, до якого остання може прибути, це Косівський районний суд Івано - Франківської області.

В свою чергу, свідок ОСОБА_8 засобами електронної пошти направив до суду заяву, в якій повідомив щодо неможливості з поважних причин (проживає в іншій місцевості, має ряд хронічних захворюваня, воєнний стан в державі) прибути до Краснопільського районного суду Сумської області 18 грудня 2023 року о 13.15 год., поряд з цим, зазначив, що він хоче бути допитаний як свідок у даній справі, і може бути допитаний як свідок, зазначивши про найближчий суд, до якого останній може прибути по місцю проживання, це Косівський районний суд Івано - Франківської області.

Позивач на вказані вище судові засідання надсилав заяви про розгляд справи у його відсутність.

Судове засідання 18.12.2023 відкладено на 27.12.2023 для забезпечення участі відповідача та свідка ОСОБА_8 на засіданні суду в режимі відеоконференції з Косівським районним судом Івано - Франківської області.

Ухвалами від 18.12.2023 та 22.12.2023 суд постановив провести судове засідання, призначене на 13.00 год. 27 грудня 2023 року в режимі відеоконференції з Косівським районним судом Івано - Франківської області для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідача та свідка.

Задовольняючи клопотання відповідача про допит свідків та можливість безпосередньо надати пояснення, суд реалізував її право на захист від пред`явлених до неї позовних вимог, що відповідає Конституції України.

Аргументи учасників справи

Позивач та його представник 27.12.2023 на засідання суду не прибули. Від позивача надійшла заява по розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити з наведених у позові підстав.

Відповідач на засіданні суду 27.12.2023 позовні вимоги не визнала повністю та надала пояснення, що з ОСОБА_7 перебувала у ділових відносинах, останній виступав інвестором для її приватного підприємства повязаного з переробкою деревини. Підтвердила, що брала у ОСОБА_7 позику для придбання обладнання і ці кошти оформлялись розписками. У послідуючому між ними виникли непорозуміння виробничого та фінансового характеру, ОСОБА_7 забрав у неї все обладнання, додаткові станки, ліцензовані цвяхи та встановив на своєму підприємстві у м. Конотопі, тим самим відповідач уважає, що погасила борг за розписками на суму 33000 Євро та 11260 Доларів США. Також вона та її чоловік сплатили ОСОБА_7 значну суму коштів шляхом переказу через термінал в рахунок погашеня боргу по іншим двум рорпискам. На її прохання ОСОБА_7 обіцяв повернути їй розписки, але не зробив цього. ОСОБА_5 вона знає, це помічник ОСОБА_7 , він самостійно не приймає рішення. Відповідач у категоричній формі заявила, що борг вона повернула, у тому числі і обладнання, тому рішення суду не буде виконувати.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що є чоловіком ОСОБА_6 , і йому відомо про відносини, що склалися між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_6 у його присутності підписувала розписки, отримані кошти були використанні на придбання обладнання в Литві. Також підтвердив той факт, що у його присутності перевозилось обладнання з фірми ОСОБА_6 на приватне підприємство ОСОБА_7 .Він також в рахунок погашення боргу здійснював перекази грошових коштів на банківську карту ОСОБА_10 .

На допиті ОСОБА_9 у якості свідка відповідач не наполягала, оскільки з введенням воєнного стану в Україні його місце знаходження їй не відомо.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

14.12.2017, 26.01.2018, 23.04.2018 та 20.07.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договори позики, які оформлено у письмовій формі у вигляді розписок, що містить особистий підпис відповідача.

Відповідно до розписки від 14.12.2017, ОСОБА_6 підтвердила, що нею отримано від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 35 000,00 доларів СШАу присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Грошові кошти зобов`язалася повернути у термін одного місяця після письмового повідомлення /т. 1, ас 14/.

Відповідно до розписки від 26.01.2018, ОСОБА_6 підтвердила, що нею отримано від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 33 000,00 Євро у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Грошові кошти зобов`язалася повернути у термін одного місяця після письмового повідомлення /т. 1, ас 13/.

Відповідно до розписки від 23.04.2018, ОСОБА_6 підтвердила, що нею отримано від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 11 260,00 доларів СШАу присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Грошові кошти зобов`язалася повернути у термін одного місяця після письмового повідомлення /т. 1, ас 11/.

Відповідно до розписки від 20.07.2018, ОСОБА_6 підтвердила, що нею отримано від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 915,00 доларів США у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Грошові кошти зобов`язалася повернути у термін одного місяця після письмового повідомлення /т. 1, ас 12/.

Оригінали вказаних розписок також було оглянуто в судовому засіданні та долучено до матеріалів справи /т. 1,160-163/.

16.12.2020 засобами поштового зв`язку ОСОБА_7 направив на адресу ОСОБА_6 Повідомлення про повернення боргу за розписками: від 14.12.17 на суму 35 000,00 доларів США, від 20.07.18 на суму 10 915,00 доларів США, від 23.04.18 на суму 11 260,00 доларів США, від 26.01.2018 на суму 33 000,00 Євро, в місячний термін з моменту отримання даного повідомлення, як це і передбачено умовами вказаних боргових розписок. Про прийняте рішення пропонує невідкладно його сповістити письмово за адресою для листування. В іншому випадку борг буде стягнуто примусово /т.1, ас 8-10/.

23.12.2020 ОСОБА_6 направила ОСОБА_7 Лист - відповідь, за змістом якого вона підтверджує, що розписки підписані нею і вона не відмовляється від боргу і планує виплатити ці кошти частинами по можливості як і домовлялись при зустрічі /т.1, ас 40/.

Відповідно до ДОГОВОРУ про відступлення права вимоги від 28.04.2021, 28.04.2021 громадяни України ОСОБА_7 /Первісний кредитор/ та ОСОБА_5 /Новий кредитор/ уклали Договір про відступлення права вимоги, за яким/пункт 2.1. Договору/ Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору на підставі боргових розписок від 14.12.17 на суму 35 000,00 доларів США, від 20.07.18 на суму 10 915,00 доларів США, від 23.04.18 на суму 11 260,00 доларів США, від 26.01.2018 на суму 33 000,00 Євро, які видані Первісному кредитору з боку громадянки України ОСОБА_6 / Боржник/.

Згідно з пунктом 2.1. ДОГОВОРУ про відступлення права вимоги, Новий кредитор одержує право замість ОСОБА_12 кредитора вимагати від Боржника сплати суми боргу на підставі зазначений у пункті 1.1 цього Договору боргових розписок, які видані Боржником Первісному кредитору на загальну суму 57 175,00 доларів США та 33 000,00 Євро /т.1 ас 6/.

Про факт відступлення права вимоги відповідачу ОСОБА_6 було доведено заявою від 28.04.2021, за змістом якої після укладення ДОГОВОРУ про відступлення права вимоги від 28.04.2021 ОСОБА_5 як Новий кредитор має право замість ОСОБА_7 /Первісний кредитор/ вимагати сплати боргу згідно вищевказаних боргових зобовязань /т. ас 3-5/.

Мотивувальна частина

Позиція суду

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК).

Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обгрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК).

У статті 509 ЦК зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини перша, друга статті 205 ЦК).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, разом з тим після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16 та підтримані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За статтями 525 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак, у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг; за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, який підтриманий у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 752/19567/14-ц.

Як установлено судом, відповідачем ОСОБА_6 були складені розписки такого змісту:

«Я, ОСОБА_6 (особисті дані) отримала від ОСОБА_7 35000 дол. США (тридцять п`ять тисяч дол. США). Зобов`язуюсь повернути в термін одного місяця після письмового повідомлення. Гроші отримала в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (підписи). ОСОБА_6 (підпис) ІНФОРМАЦІЯ_2 »

«Я, ОСОБА_6 (особисті дані) отримала від ОСОБА_7 33 000 Євро (тридцять три тисячі Євро). Зобов`язуюсь повернути в термін одного місяця після письмового повідомлення. Гроші отримала в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (підписи). ОСОБА_6 (підпис) ІНФОРМАЦІЯ_3 »

«Я, ОСОБА_6 (особисті дані) отримала від ОСОБА_7 11260 дол. США (одинадцять двісті шістдесят доларів США). Зобов`язуюсь повернути в термін одного місяця після письмового повідомлення. Гроші отримала в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (підписи). ОСОБА_6 (підпис) ІНФОРМАЦІЯ_4 »

«Я, ОСОБА_6 (особисті дані) отримала від ОСОБА_7 10915 Доларів США (десять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять дол. США). Зобов`язуюсь повернути в термін одного місяця після письмового повідомлення. Гроші отримала в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (підписи). ОСОБА_6 (підпис) 20.07.2018 р.»

Відповідачем не заперечувалося та не спростовано складення цих розписок.

Таким чином, розписки мають всі необхідні дані (реквізити), які має містити договір позики (дані про позичальника та позикодавця, суму позики; дані про отримання позики та про обов`язок позичальника повернути позику в певний строк).

Розписки ОСОБА_6 від 14.12.2017, 26.01.2018, 23.04.2018 та 20.07.2018 підтверджують укладення договору позики між нею та ОСОБА_7

ДОГОВОРУ про відступлення права вимоги від 28.04.2021, 28.04.2021 громадяни України ОСОБА_7 /Первісний кредитор/ та ОСОБА_5 .04.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено Договір про відступлення права вимоги у зобов`язаннях ОСОБА_6 за договором позики, укладення якого підтверджується розписками боржника від 14.12.2017, 26.01.2018, 23.04.2018 та 20.07.2018.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК).

Отже, позивач замість ОСОБА_7 є новим кредитором боржника (позичальника) ОСОБА_6 за договором позики, укладення якого підтверджується розписками боржника від 14.12.2017, 26.01.2018, 23.04.2018 та 20.07.2018.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір про відступлення права вимоги від 28.04.2021 не визнаний недійсним або неукладеним, його нікчемність також не встановлена судами. Доказів на підтвердження таких обставин учасниками справи не надано.

Статтею 545 ЦК визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваної суми, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі № 154/3443/18.

Відповідачем не доведено належними доказами повернення всієї суми боргу позивачу, оскільки на час розгляду справи у суді оригінали розписок про отримання позики у ОСОБА_6 були відсутні.

Наявні у матеріалах справи банківські квитанції про переказ ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_13 та ОСОБА_5 певні суми грошових коштів у національній валюті гривні висновків суду не спростовують, та не містять вихідних даних щодо цільового призначення платежу.

Направляючи 23.12.2020 Лист - відповідь на повідомлення про повернення коштів за борговими розписками, ОСОБА_6 зазначає, що між нею та ОСОБА_7 існує домовленість про повернення боргу частинами, чим і скористався позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача частини боргу за наявними розписками.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 218 ЦК заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Аналогічні положення містяться й у статті 1051 ЦК, згідно з якою позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Отже, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання/часткового виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18).

Таким чином, суд не бере до уваги пояснення сторони та показання свідка ОСОБА_8 .

Позичальником не надано доказів на підтвердження ухилення кредитора (позивача) від прийняття належного виконання ОСОБА_6 відповідного грошового зобов`язання (прострочення кредитора).

Договір є обов`язковим для його виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання до суду не надано, борг позивачу не повернуто, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, є обґрунтованими. Відповідачем не було надано доказів на спростування розміру боргу за договором позики, заявленого позивачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 723/304/16-ц зазначено, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на частину першу статті 1046 ЦК, а також частину першу статті 1049 ЦК належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц; від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та № 373/2054/16-ц.

Таким чином, у справі встановлено, що вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та доведеними, ґрунтуються на нормах матеріального права. Натомість відповідач не посилався на належні та допустимі докази повернення спірних коштів за договором позики.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір

Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 ЦПК, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статі 137 ЦПК, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до наданого Акту приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, розрахунок вчинення адвокатом процесуальних дій поза судовим засіданням тривалістю 12 годин загальною вартістю 44 400,00 грн з розрахунку 3700,00 грн за годину, і означена сума прийнята від ОСОБА_5 відповідно до прибуткового касового ордеру № 1-07-12/21 від 07.12.2021 /т.1, ас 132-136/.

Відповідно до наданого Акту приймання - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 28.04.2021, розрахунок вчинення адвокатом процесуальних дій поза судовим засіданням тривалістю 8 годин загальною вартістю 29 600,00 грн з розрахунку 3700,00 грн за годину, і означена сума прийнята від ОСОБА_5 відповідно до прибуткового касового ордеру № 1-19-01/22 від 19.01.2022 /т.1, ас 179-180/.

Сума сплаченого позивачем судового збору становить 908,00 грн /т.1, ас 88/.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вказав, що поняття «гонорар успіху» не містить чіткого врегулювання та навів судову практику як приклад неоднозначного вирішення зазначеного питання судами касаційної інстанції щодо стягнення сум, передбачених договором, та щодо визнання недійсними умов договору про надання правничої допомоги у залежності від результатів розгляду справи.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Матеріали справи містять докази понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в загальному розмірі 74000 грн.

У даній справі, відповідачем по справі відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК не було надано суду клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 74 000 грн за надану правничу допомогу адвоката, а також 908,00 гор судового збору, сплаченого позивачем за подання до суду позову за квитанцією № 42380 від 29.07.2021, а усього 74 908 грн.

Керуючись ст. 258, 263, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Краснопільський районний суд Сумської області,-

Ухвалив:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

2 Стягнути з ОСОБА_2 (дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , м. Бершадь Бершадський район Вінницька область Україна; РНОКПП: НОМЕР_2 Паспорт громадянина України документ НОМЕР_3 виданий 19.10.2018, Орган що видав 5918; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) суму боргу за договором позики від 14.12.17 у розмірі 350 доларів США, за договором позики від 20.07.18 у розмірі 350 доларів США, за договором позики від 23.04.18 у розмірі 350 доларів США, а усього у загальному розмірі 1050 доларів США, та за договором позики від 26.01.18 у розмірі 50О Євро.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 74 908 грн судових витрат.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду.

6. У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

8. З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

9. Інформація про сторони та інших учасників справи:

9.1. Позивач: ОСОБА_14 , РНОКПП: НОМЕР_4 , поштова адреса для листування: АДРЕСА_3 .

9.2. Представник позивача адвокат ТУКМАН Євген Григорович, ОРДЕР СЕРІЯ АА № 1053010 від 28.04.2021, СВІДОЦТВО про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КВ № 000712.

9.3.Відповідач: ОСОБА_15 , РНОКПП: НОМЕР_2 Паспорт громадянина України документ НОМЕР_3 виданий 19.10.2018, Орган що видав 5918; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

9.4 Свідок ОСОБА_16 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

10. Повне рішення суду складено 05.01.2024.

Суддя А. І. КОСАР