Справа № 172/503/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.02.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що банк запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
11.05.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг з метою отримання цих послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Ухвалою судді від 24.10.2022 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи в порядку позовного провадження, у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
В ході розгляду справи суд встановив таке.
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву 11.05.2019 року. На підтвердження вказаної обставини позивач надав суду анкету-заяву.
При цьому, з розрахунку заборгованості, долученого до позову видно, що ОСОБА_1 періодично погашав заборгованість за наданим кредитом. Крім того, позичальником нараховувались відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, які періодично також погашались. При цьому, нараховані відсотки, як правило, погашались на наступний день після нарахування. Однак не завжди у день нарахування чи стягнення відсотків боржником здійснювалося погашення за наданим кредитом.
Враховуючи викладене та той факт, що сума заборгованості за тілом кредиту, вказана позивачем, перевищує суму наданого кредиту, суд вважає, що позивач недобросовісно використовуючи свої процесуальні права щодо надання достовірних та достатніх доказів, зловживаючи ними, намагається ввести суд в оману шляхом включення до заборгованості за тілом кредиту також і заборгованість за іншими складовими кредитних платежів (відсотків, штрафів, пені тощо).
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наданого розрахунку заборгованості суд не може встановити складові боргу за кредитом внаслідок його незрозумілості та неповноти (відсутні дані щодо використання коштів позичальником, періоди нарахування та ін.). Первинні бухгалтерські документи чи рух грошових коштів по рахунку з розшифруванням платежів, з яких можна було б встановити факти користування кредитними коштами відповідачем, нарахування боргу та його погашення, суду позивачем умисно не надані. При цьому, в силу дії принципу диспозитивності у цивільному процесі суд позбавлений права самостійно витребовувати докази та має право лише вирішити спір на підставі наданих сторонами доказів.
Зважаючи на практику Верховного Суду, зокрема висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року № 342/180/17-ц, матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені до позову Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» щодо нарахування відсотків, комісії, пені.
Окрім того, сама по собі анкета-заява не містить обов`язкових умов договору, таких як, відсотки, пеня тощо. Такі умови містяться лише в Умовах і правилах, які не підписані відповідачем.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у достатній їх кількості, суму заборгованості за кредитом, про стягнення якої він просить.
Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає, що відповідно до положень статті 141 ЦПК України та приписів Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 207, 526, 626, 627, 628, 1054 ЦК України, суд -
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 11.05.2019 року.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк