Ухвала

09 березня 2023 року

м. Київ

справа № 554/1227/22

провадження № 61-3035ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Полтави, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Полтави (далі - ТУ ДБР м. Полтави), третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 29 квітня 2020 року повідомив уповноважених осіб ТУ ДБР м. Полтави про вчинення відносно нього злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366, частиною другою статті 384 КК України, однак вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2020 року у справі № 554/4049/20 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР м. Полтави, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2020 року скасовано та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР м. Полтави внести відомості до ЄРДР.

Посилаючись на те, що ці обставини унеможливлюють встановлення непричетності його до інкримінованих злочинів, викликають у нього дискомфорт та почуття несправедливості, як громадянина України, завдають шкоди його здоров`ю, порушують життєві ритми і зв`язки, змушують його постійно перебувати у напруженому психологічному стані, від якого з`явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння, просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

06 березня 2023 року ОСОБА_1 через свою представницю звернувся до Верховного Суду (через систему «Електронний суд») з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Полтави, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний