Справа № 183/3627/22
№ 2/183/2926/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К.А., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:
06.07.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, отриманим судом 13.07.2022 та заявою про забезпечення позову.
Ухвалою судді від 15.07.2022 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою судді від 15.07.2022 позовну заяву залишено без руху.
У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви та отриманням відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 09.12.2022 про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою судді від 12.12.2022 відкрито провадження у справі, витребувано докази.
У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі, однак пояснив суду, що заборгованість перед відповідачем зі сплати аліментів, яка виникла до 01.03.2022 утворилася унаслідок відсутності у позивача роботи. У зв`язку з цим він просить суд звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів з моменту, коли він забрав дитину від матері з м. Сєвєродонецьк, а саме з 01.03.2022.
Також, у судовому засіданні позивач просив залишити без розгляду клопотання про витребування доказів і про допит у якості свідка ОСОБА_3 , що задоволено судом.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, у відповідності до обставин, установлених рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.01.2020 у справі № 428/3114/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 02.09.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 02.09.2006 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 576. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , прізвище дружини « ОСОБА_5 ». Указаним рішенням розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Обставини щодо укладання шлюбу позивача з відповідачем підтверджуються і наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб /а.с.14/
Обставини щодо наявності позивача та відповідача спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджуються також і наданою позивачем копією повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.2022 /а.с.15/, виданого 25.03.2022 Відділом ДРАЦС у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
16.06.2022 Службою у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання ОСОБА_3 , про що складено акт, затверджений начальником Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації /а.с.20/. Відповідно до акту 16 червня 2022 року проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було встановлено, що житло розміщене на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку, складається із 3 кімнат загальною площею 57 кв.м., житловою площею 34 кв.м., санітарно-гігієнічний стан квартири відповідає нормі, квартира з усіма комунальними зручностями, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Для дитини ОСОБА_3 облаштована окрема кімната, у наявності ліжко, шафа, письмовий стіл, речі особистого вжитку. Дитина забезпечена всім необхідним для розвитку та проживання, стосунки у сім`ї загальноприйняті.
У відповідності до наданої копії довідки загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Спеціалізована школа № 17 з поглибленим вивченням математики» Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації №30 від 21.06.2022, ОСОБА_3 буде прийнятий до 8-Б класу спеціалізованої школи І-ІП ступенів №17 з поглибленим вивченням математики Подільського району міста Києва з початком навчального року /а.с.21/.
Вирішуючи позов суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей убачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, ураховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, однак в межах заявлених позивачем позовних вимог.
Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно з якими за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Тобто, у розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Обставинами, що мають істотне значення можуть бути визнані судом такі обставини, які вказують на те, що платник аліментів фактично виконав свій обов`язок по утриманню дитини, але зробив це у інший спосіб, ніж визначений у рішенні суду, однак співмірною вартістю, яка не була зарахована під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.
Проживання дитини разом з батьком, з якого стягнуто аліменти, утримання батьком своєї дитини, її виховання, добровільне виконання батьківських обов`язків і несплату аліментів внаслідок утримання дитини суд вважає суттєвою обставиною, яка є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів.
Оскільки, син проживає з батьком та перебуває на його утриманні з березня 2022 року, на що указує, окрім іншого і дата видачі повторного свідоцтва про народження дитини, відсутність доказів, які-б підтверджували іншу дату проживання дитини з батьком, то звільнення позивача від заборгованості за аліментами саме з цієї дати відповідатиме інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника…визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Ураховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими у частині та такими що підлягають задоволенню частково.
При цьому не підлягають задоволенню вимоги про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з моменту видачі до 01.03.2022, оскільки виконавчий документ, за яким стягуються періодичні платежі у цей період не було видано помилково, обов`язок боржника був наявний, не припинений.
Також, не підлягають задоволенню вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у розмірі з дати виникнення заборгованості у виконавчому провадженні № 61155511 по 01.03.2022, оскільки суду не надано обставин, які б свідчили, що у цей період позивач тяжко хворів, або були наявні інші обставини, що мали істотне значення для виконання обов`язку по утриманню дитини і сплаті на користь відповідача, з якою у вказаний період проживала дитина, аліментів на утримання дитини.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
У решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 лютого 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований з адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.О. Парфьонов