Ухвала

25 січня 2023 року

м. Київ

справа № 738/82/22

провадження № 61-1250ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відключення від газопостачання житлового будинку споживача ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 ; відновити становище, що існувало до порушення - зобов`язати відповідача за власний рахунок поновити газопостачання; стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 33 393,05 грн, неотриману субсидію в розмірі 12 852,60 грн, витрати на лікування в розмірі 6 435,95 грн, моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн, витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Менський районний суд Чернігівської області рішенням від 12 серпня 2022 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , на підставі акта № 438 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу від 22 липня 2021 року. Зобов`язав Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» відновити газопостачання споживачу ОСОБА_1 в житловому будинку на АДРЕСА_1 . Витрати щодо припинення газопостачання та витрати щодо відновлення газопостачання споживачу ОСОБА_1 в житловому будинку на АДРЕСА_1 поклав на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз». Стягнув з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 32 082,10 грн у відшкодування майнової шкоди, 3 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, 992,40 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору; 5 000,00 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь держави 1 984,80 грн судового збору. В решті позову відмовив.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 29 листопада 2022 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» задовольнив частково. Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2022 року змінив в частині визначеної до стягнення суми відшкодування майнової шкоди, зменшивши її з 32 082,10 грн до 8 899,10 грн, та в частині стягнення судового збору, зменшивши його розмір з 1 984,80 грн до 549,78 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» 274,89 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

18 січня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині визначеної до стягнення суми відшкодування майнової шкоди у розмірі 8 899,10 грн та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 32 082,10 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживача, ціна позову в якій не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа № 738/82/22 є малозначною в силу вимог пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах у взаємозв`язку з вимогами пп. «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки порушуються її Конституційні права, соціальні права передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуг», не забезпечується створення належних умов для життєзабезпечення, має значний суспільний інтерес для споживачів, які постраждали від протиправних дій з боку Оператора ГРМ, дані факти мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати, що наведені заявником підстави є такими, що розгляд саме цієї справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики, та зводяться до її незгоди з оцінкою зібраних судом у справі доказів і встановлених обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, заявником не обґрунтовано.

Також, наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки доводи заявника полягають у її незгоді з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та вказують на її особистий інтерес у цій справі, яка ознак особливого значення для суспільства не містить. Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Чернігівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов