Справа № 336/3853/20
Пр. № 4-с/336/1/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника заявника адвоката Ями Д.М.,

представника заінтересованої особи адвоката Пивоварова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коциняна Меружана Оганесовича, заінтересована особа товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс»,

В С Т А Н О В И В:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коциняна М.О. щодо використання під час здійснення виконавчого провадження звіту про ринкову вартість нерухомого майна, складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

В заяві зазначила, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. В межах вказаного виконавчого провадження арештовано та оцінено недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 , який зводився за спільні кошти подружжя, тому є предметом спільної сумісної власності заявниці та її чоловіка ОСОБА_3 . Протягом певного періоду часу заявник не могла дізнатися від відділу державної виконавчої служби про особу, що здійснила оцінку нерухомості, а також про вартість цієї оцінки.

У відповідності до звіту № 149/19 про оцінку нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , вартість будинку АДРЕСА_1 станом на 31 жовтня 2019 року становить 162 228 грн.

Не погоджуючись зі змістом висновку, заявник зазначає таке.

Ринкова вартість житлового будинку площею близько 200 квадратних метрів, навіть недобудованого, не може бути меншою, ніж 15 000 доларів США, оскільки разом з будинком відчужується і земельна ділянка, стосовно вартості якої в звіті немає жодної інформації.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до частини 1 статті 9 якого методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна, а саме: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються КМУ або Фондом державного майна України. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який є обов`язковим при проведенні оцінки майна та майнових прав. У відповідності до п. 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити поряд з іншими відомостями, письмову заяву оцінювача про особистий огляд об`єкта оцінки, а у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки. Проте оцінювач житло не оглядав, про що свідчать додані до звіту фото, хоча жодних перешкод для проведення огляду не існувало.

В порушення п. п. 36, 37 Національного стандарту № 1, відповідно до якого оцінювач повинен, як правило, застосувати кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення, після чого дані, отримані внаслідок застосування цих декількох підходів, зіставляються, а неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу обґрунтовується в тексті звіту, такого підходу до оцінки нерухомості оцінювачем здійснено не було.

Не дотримані автором звіту про оцінку майна і вимоги п. 53 Національного стандарту № 1, відповідно до якого оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема, вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур. Означені вимоги оцінювачем також проігноровані, звіт містить лише формальні обґрунтування.

Оскільки використання звіту, який виконаний з порушенням вимог Національного стандарту оцінки, містить неправдиві і необ`єктивні висновки, є неможливим, просить про визнання незаконними дії старшого державного виконавця Коциняна М.О. з використання під час здійснення виконавчого провадження звіту щодо ринкової вартості нерухомого майна, а звіт - таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна звіту про оцінку майна боржника, виконаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Вперше з текстом постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності і його звітом ОСОБА_1 ознайомилася лише 20 липня 2020 року, отримавши їх копії від свого представника, і вже 21 липня 2020 року подала цю скаргу, тому вона просить про поновлення їй строку на звернення з цією скаргою як такого, що пропущений з поважної причини.

13 серпня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

28 серпня 2020 року ухвалою судді Запорізького апеляційного суду Подліянової Г.С. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року повернуто заявнику.

На підставі ухвали судді Запорізького апеляційного суду Кухаря С.В. від 11.09.2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду Кухаря С.В. від 25.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

На підставі ухвали судді Запорізького апеляційного суду Кухаря С.В. від 02.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року.

3 листопада 2020 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року призначено до розгляду.

24 листопада 2020 року постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду ухвалу судді суду першої інстанції від 13.08.2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

2 лютого 2021 року ухвалою судді Запорізького апеляційного суду Подліянової Г.С. частково задоволено заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору. ОСОБА_1 повернуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. за квитанцією № 28060976 від 20.08.2020 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) залишено без задоволення.

7 липня 2021 року на підставі ухвали судді Запорізького апеляційного суду Полякова О.З. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2021 року.

8 липня 2021 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2021 року призначено до розгляду.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 року ухвалу суду першої інстанції від 15.06.2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 серпня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя задоволено заяву про самовідвід судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро); справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду, повноважного на розгляд справи

Внаслідок повторного авторозподілу цивільної справи 17 серпня 2021 року справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги. Просить про її задоволення.

Посадова особа відділу виконавчої служби, що вчинила дії з призначення оцінки майна і в чиєму провадженні знаходиться вказане виконавче провадження, - головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коцинян М.О. та інший представник відділу державної виконавчої служби, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення скарги, - до суду не з`явилися, що в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України зумовило розгляд скарги в їхню відсутність.

Представник заінтересованої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» - проти задоволення скарги заперечував, зауважуючи на тому, що звіт про оцінку нерухомого майна здійснений у повній відповідності до вимог закону; що ж стосується подання скарги саме ОСОБА_1 , у неї відсутнє таке право, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, в межах якого проведено оцінку нерухомості.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби знаходилося виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 336/3578/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 804589 грн. 10 коп. Під час здійснення виконавчих дій головним державним виконавцем Коциняном М.О. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 4 т. 1). 24 жовтня 2019 року державний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, який (суб`єкт оціночної діяльності) склав звіт № 149/19 від 31.10.2019 року з визначення ринкової вартості нерухомого майна (а. с. 17-34 т. 1).

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень в Україні покладається в тому числі і на Державну виконавчу службу (ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження).

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень внормована Розділом УП ЦПК України, саме в русло оскарження дій виконавця спрямовує заявник свої вимоги.

Строки для звернення учасників виконавчого провадження та інших осіб, чиїх прав та інтересів стосуються прийняті під час виконання здійснення виконавчого провадження рішення та вчинені дії, зі скаргою до суду внормовані статтею 449 ЦПК України, у відповідності до якої скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Так як про наявність звіту про оцінку нерухомості заявниця дізналася лише 20 липня 2020 року, отримавши його копію від свого представника, і вже 21 липня 2020 року подала цю скаргу, суд вважає, що встановлений законом строк для звернення до суду нею не пропущений, а скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є з`ясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових, як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження цими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Обов`язки державних виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розв`язуючи цю скаргу, суд повинен перш за все встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Вказані положення закону узгоджуються з роз`ясненнями пункту 24 Постанови № 6 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до яких у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Учасниками виконавчого провадження є, зокрема: виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання, як випливає зі змісту ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження».

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (частина 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, як зазначено в частині 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами охоплюються сферою регулювання Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Як зазначено в статті 3 Закону, оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності, а у відповідності до ст. 9 Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування.

Положення (національні стандарти) оцінки майна визначають випадки застосування оцінювачами методичних підходів оцінки ринкової вартості майна та випадки і обмеження щодо застосування методичних підходів до визначення неринкових видів вартості майна. При цьому, якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону).

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, як випливає із змісту ст. 3 Закону.

Згідно із ч. 5 Закону суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

У відповідності до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення, як витікає із змісту ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що використовуються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

З наведеного випливає, що оцінка нерухомого майна повинна здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки.

Як випливає із змісту пункту 51 Національного стандарту № 1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення

вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення

оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз

можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати

процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних

процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній

базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх

застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням

різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість

об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість

об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

За змістом п. 56 Національного стандарту № 1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити поряд з іншими відомостями, письмову заяву оцінювача про особистий огляд об`єкта оцінки, а у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки.

В порушення вказаного правила, яке є обов`язковим для використання під час проведення оцінки майна, оцінювач житло не оглядав, хоча жодних перешкод для проведення огляду не існувало; а навіть, якщо особистий огляд житла був неможливим, на причини такої неможливості не послався, відповідних пояснень та обґрунтувань застережень і припущень щодо використання результатів оцінки не надав.

В порушення п. п. 36, 37 Національного стандарту № 1, відповідно до якого оцінювач повинен, як правило, застосувати кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення, після чого дані, отримані внаслідок застосування цих декількох підходів, зіставляються, а неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу обґрунтовується в тексті звіту, такого підходу до оцінки нерухомості оцінювачем здійснено не було.

Не дотримані автором звіту про оцінку майна і вимоги п. 53 Національного стандарту № 1, відповідно до якого оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема, вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур.

Між тим семантика дієслова «повинен» означає, що вказані у пункті 53 дії є обов`язком оцінювача.

Згідно із ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Зазначена вимога закону, як встановлено судом, не виконана державним виконавцем, а про існування звіту від 31.10.2019 року заявниця дізналася лише 20 липня 2020 року, після ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження.

Означені обставини позбавили заявницю можливості ініціювати рецензування звіту під час здійснення виконавчого провадження в порядку ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та зумовили звернення солідарного боржника за рецензією на платній основі.

Згадана судом рецензія, яка виконана за запитом ОСОБА_3 , членом правління Запорізького регіонального відділення Українського товариства оцінювачів Зінченком В.В., містить висновки про те, що звіт № 149/19, виконаний суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки (а. с. 143-146 т. 1).

Як випливає із змісту ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а відповідно до ч. 2 цієї статті у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає неправомірними рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так як визначення оцінки майна, що підлягає продажу в процесі примусового виконання судового рішення, є процесуальною дією, яка вчиняється державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», використання звіту, який виконаний з порушенням вимог Національного стандарту оцінки, є таким, що не ґрунтується на законі та суперечить змісту встановлених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків виконавця неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки законом встановлений спосіб поновлення права особи шляхом визнання дій виконавця неправомірними, суд застосовує обраний заявницею як особою, чиї права та інтереси порушують вчинені виконавчі дії, спосіб захисту її права, постановляючи рішення на користь її вимог.

Керуючись ст. ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коциняна Меружана Оганесовича задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) щодо використання під час здійснення виконавчого провадження звіту про ринкову вартість недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складеного станом на 31 жовтня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Визнати таким, що не підлягає використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна, звіт про ринкову вартість недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повну ухвалу складено 13 лютого 2023 року.

Суддя О.В. Щаслива