Справа №:755/7394/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Зілінської М.В.

провівши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва підготовче засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просив суд:

-встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 01 січня 2004 року по

16 червня 2022 року проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ;

-в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на такі речі: шафу двостулкову, холодильник, кухонні меблі, стіл кухонний дубовий, шафу тристулкова, пароварку, змішувач для ванни Globus GB-DOMINOX-0316;

-в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на такі речі: телевізор, вхідні двері, пластикові вікна, балкон, а саме вхідні двері, газову плиту, унітаз, ліжко, домофон, гайку кріплення гусака плоского латунна, прокладку резина на імпорт, гусак плоский (кільце), магнітолу PHILIPS AZ 302, шафу двостулкову. (а.с.48-51)

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що сторони з 01 січня 2004 року по даний час живуть однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , однак, шлюб між ними зареєстрований не був. У позові зазначено, що сторони спільно проживали однією сім`єю протягом 2004-2022 років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом брали участь у придбанні майна для спільного користування та у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, не приховували своїх відносин, що свідчить про наявність фактичних шлюбних відносин між ними. Представник позивача зазначає, що за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторони придбавали майно та наразі позивач вирішила здійснити поділ майна, проте, відповідач проти добровільного поділу заперечує. Також у позові перелічено майно, про поділ якого заявлено другу позовну вимогу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

В підготовче засідання сторони не з`явились. Представник позивача - адвокат Кишеня В.С. подав до суд заяву, в якій просив провести підготовче засідання у справі, призначене на 10 січня 2023 року за відсутності позивача та його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом судового розгляду в даному провадженні, серед іншого, є встановлення факту проживання сторін із 01 січня 2004 року по

16 червня 2022 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого

1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна (справа №755/338/21).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі №755/338/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна задоволено частково, встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 01 січня 2004 року по теперішній час. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі №755/338/21 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна залишено без задоволення.

Так, постановою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року встановлено, що в січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт їхнього з відповідачем ОСОБА_2 спільного проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 1996 року до даного часу та в порядку поділу спільного сумісного майна, набутого за час проживання з відповідачем однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що починаючи з березня 1996 року і по теперішній час вони з відповідачем проживають разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. До 2002 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 . 18 квітня 2002 року вони з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 та почали в ній проживати. Квартира зареєстрована на відповідача, шлюб вони не реєстрували, оскільки в тому не було потреби. Останні роки, враховуючи похилий вік відповідача, вона самостійно дбає про їхнє спільне майно, сплачує комунальні послуги, здійснює ремонт та придбаває необхідні меблі. Позивач вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю, оскільки придбана за їхні спільні з відповідачем кошти. Однак, враховуючи, що вони з відповідачем не перебувають у зареєстрованому шлюбу, позивач позбавлена права вільно володіти своєю часткою у спільному сумісному майні, а тому вимушена звернутися до суду з вимогою про встановлення факту проживання з відповідачем однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та здійснити поділ їхнього спільного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках, відповідно до положень статті 70 СК України.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, постанова Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі №755/338/21 набрала законної сили 09 вересня 2021 року.

Згідно положень п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Так, проаналізувавши заявлені позивачем вимоги, суб`єктний склад учасників у справі, а також мотиви та підстави позову у справі, що розглядається в даному провадженні, а також у справі №755/338/21, судом встановлено подання до суду позовних заяв з аналогічними вимогами щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що стосується встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому спір у справі №755/338/21 охоплював період з 1996 року до часу звернення до суду з цим позовом, тобто до січня 2021 року.

З огляду на викладене суд убачає підстави для закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до січня 2021 року, у зв`язку набранням законної сили рішення суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до січня 2021 року, у зв`язку

набранням законної сили рішення суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: