Справа № 346/3078/23
Провадження № 2/346/1243/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 р.м. Коломия Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді: Коваленка Д.С., секретар судового засідання: Івантишин Д.Р., за участю позивача: ОСОБА_1 та його представника: ОСОБА_2 , представника відповідача: Гандзюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань суду, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з позовною заявою до Івано-Франківського обласного центру зайнятості, якою просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості № 223-к від 15.05.2023 року, яким ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 16.05.2023 року, у зв`язку зі змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, яка становить 114 479 грн. 20 коп. а остаточну суму просить розрахувати на день винесення судового рішення;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Процесуальні дії у справі.

Після задоволення самовідводу, 15.06.2023 року, було при значено новий склад суду, зокрема головуючим- суддею визначено суддю Коваленка Д.С., який ухвалою від 21.06.2023р. відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання і задовольнив клопотання позивача про витребування його посадової інструкції.

12.07.2023 року відповідач подав до суду вказану посадову інструкцію, 19.07.2023р. подав відзив на позов з письмовими доказами, а 27.07.2023р. порівняльні показники роботи обласних служб зайнятості за 2022 рік.

22.08.2023р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду на 27.10.2023р, у якому представниця відповідача подала додаткові письмові докази, які суд почав досліджувати. 23.11.2023р. представник позивача подав додаткові письмові пояснення, а представниця відповідача - докази.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. Наказ про його звільнення з посади директора філії обласного центру зайнятості є незаконним і його треба скасувати, оскільки фактично внаслідок реорганізації трьох філій була утворена одна - нова, із скороченням штатної чисельності працівників, але із збереженням посади директора такої філії. Проте, всупереч ст.42 КЗпП України, йому не було запропоновано посаду директора, а на цю посаду призначено людину, яка має меншу ніж у нього кваліфікацію та продуктивність праці. Тому його право на працю слід захистити визнанням незаконним наказу про його звільнення і його скасування, поновити його на посаді, а за весь час вимушеного прогулу стягнути на його користь середній заробіток,

Аргументи відповідача. Оскільки при реорганізації філій, створену нову, але із зміненою структурою до якої тепер входять Городенківське та Снятинське управління, територія обслуговування нової філії, функції філії та обсяг повноважень стали більшими, а тому посади керівника такої філії є новою посадою за обсягом та функціональним навантаженням, і ст.42 КЗпП України у випадку із позивачем, не застосовується. Крім того, за погодженням із директором Державного центру зайнятості, на посаду директора нової філії була призначена виконуюча обов`язки: ОСОБА_3 у грудні 2022 року, а ОСОБА_1 попереджено про звільнення у березні 2023 року, а звільнено у травні 2023 року. Для визначення переважного права працівників на залишення на роботі, була утворена комісія і вона розглянула усі такі випадки. Позивача, як і інших працівників за два місяці до скорочення, про це було повідомлено. Також, позивачу були запропоновані більше 10 посад, серед яких і заступник директора цієї ж філії, але він не погодився на них.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З 14.01.2011р. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) почав працювати на посаді заступника начальника відділу взаємодії з роботодавцями Коломийського міськрайонного центру зайнятості, як такий що пройшов за конкурсом, з 14.02.2011р. він був переведений на посаду начальника цього відділу, а 21.03.2011р. був призначений за переведенням директором цього центру, як такий, що успішно пройшов стажування (том 1 а.с.9-10: копія паспорту; том 1 а.с.11: копія витягу з ЄДДР; том 1 а.с.13-19: копія витягу з трудової книжки).

21.07.2017р. Наказом виконуючого обов`язки Голови Державної служби зайнятості було затверджено Положення про Івано-Франківський обласний центр зайнятості, із статусом регіонального центру зайнятості, який є юридичною особою (том 2 а.с.5-11: копія Положення).

27.10.2017р. наказом директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості №362 було затверджено Положення про Коломийську міськрайонну філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості, як відокремлений підрозділ цього центру зайнятості, що не являється юридичною особою (том 2 а.с.48-54: копія положення).

Аналогічні Положення про Городенківську районну філію та Снятинську районну філію цього ж центру зайнятості, на правах відокремлених підрозділів, які не являються юридичними особами, були затверджені наказом директора центру 27.10.2017р. та 01.09.2017р., відповідно (том 2 а.с.35-40, 41-47: копія положень).

З 24.11.2017р. ОСОБА_1 було переведено на посаду директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (том 1 а.с.13-19: копія витягу з трудової книжки).

27.10.2022р. Перший віце-прем`єр-міністр України - Міністр економіки України погодила Державному центру зайнятості припинення філій регіональних центрів зайнятості шляхом їх ліквідації, серед іншого, й Івано-Франківського обласного центру зайнятості: Коломийської міськрайонної філії, Снятинської районної та Городенківської районної філій (том 1 а.с.76-78: копія листа-погодження).

Проте вже 02.11.2022р., вона ж погодила утворення філій цих же регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості, і знову, як їх відокремлених структурних підрозділів, серед іншого, й Івано-Франківського обласного центру зайнятості: Коломийської філії (том 1 а.с.79-80: копія наказу).

І у цей же день, наказом директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості №993 від 02.11.2022р. була створена комісія з розгляду питань щодо визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників служби зайнятості Івано-Франківської області, як вказано у п.2. наказу, для забезпечення розгляду питань визначення продуктивності праці та кваліфікації працівників служби зайнятості області (том 1 а.с.81: копія наказу).

09.12.2022р. заступником директора - начальником відділу організації профорієнтації Івано-Франківського обласного центру зайнятості було затверджено штатний розпис Коломийської міськрайонної філії цього центру зайнятості на 2022 рік, із введенням його в дію з 09.12.2022р. та відповідно до якого загальна кількість штатних посад склала 30 одиниць, при цьому посада директора - 1 одиниця (том 1 а.с.25-26: копія штатного розпису).

А також, у цей же день, ним же було затверджено штатний розпис на 2022 рік із введенням його в дію з 09.12.2022р. Снятинської районної філії (із загальною кількістю штатних одиниць 12,5) та Городенківської районної філії (із загальною кількістю штатних одиниць 16,5), при цьому у кожному з них була передбачена 1 одиниця штатної посади директора (том 2 а.с.58-59: копія штатного розпису; том 2 а.с.60-61: копія штатного розпису).

13.12.2022р. директор Державного центру зайнятості погодив звільнення директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 (том 2 а.с.62-63: копія листа).

І в цей же день, 13.12.2022р. директор Івано-Франківського обласного центру зайнятості звернувся до директора Державного центру зайнятості з проханням погодити призначення ОСОБА_3 , начальника відділу активної підтримки безробітних Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру (яка працювала у Коломийському центрі зайнятості з 16.12.2004 року на різних посадах, але директором ніколи, а з 01.11.2017р. на вказаній вище) на посаду виконуючої обов`язки директора Коломийської філії цього центру зайнятості (том 2 а.с.65-66: копія листа; том 2 а.с.85-95).

Але представниця відповідача так і не змогла пояснити чому на погодження була подана тільки кандидатура ОСОБА_3 , і чому не розглядалась і не подавалась на погодження кандидатура ОСОБА_1 , і чому комісія з розгляду питань щодо визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників служби зайнятості Івано-Франківської області (яка була створена саме для цього) попередньо, до внесення кандидатури ОСОБА_3 на погодження, або навіть після цього, тобто до вирішення питання про призначення на посаду в.о. директора, не визначала рівень продуктивності праці та кваліфікації ОСОБА_1 у порівнянні з іншими директорами філій Івано-Франківського обласного центру зайнятості, які ліквідовувались, а також із самою ОСОБА_3 . І навіщо взагалі було призначати людину на посаду виконуючим обов`язки, а не директора, з яких підстав чи міркувань. Відповіді на ці питання не містять і матеріали судової справи.

Також суд відзначає, що таке погодження виглядає незрозумілим ще й з тих причин, що тільки 15.12.2022р. директором Івано-Франківського обласного центру зайнятості було затверджено штатний розпис Коломийської філії цього центру зайнятості на 2022 рік, із введенням його в дію з 20.12.2022р. та відповідно до якого загальна кількість штатних посад склала 39 одиниць, при цьому посада директора - 1 одиниця (том 1 а.с.27-28: копія штатного розпису).

Тобто, директор Івано-Франківського центру зайнятості звернувся за погодженням щодо призначення на посаду виконуючого обов`язки директора філії ОСОБА_3 ще до того, як посада директора такої філії взагалі була затверджена у штатному розписі.

Тільки 16.12.2022р. директор Державного центру зайнятості погодив призначення ОСОБА_3 , начальника відділу активної підтримки безробітних Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру, на посаду виконуючої обов`язки директора Коломийської філії цього центру зайнятості (том 1 а.с.83 та том 2 а.с.64: копія листа).

І це при тому, що штатний розпис вказаної філії вводився в дію тільки з 20.12.2022 року, і саму філію було утворено тільки з 20.12.2022 року.

Наказом Івано-Франківського обласного центру зайнятості №1123 від 20.12.2022 року, керуючись наказом Міністерства економіки України від 02.11.2022р. №4325 "Про утворення філій регіональних центрів зайнятості Державного центру зайнятості" було утворено, серед іншого, й Коломийську філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості, за адресою: м.Коломия, вул.Мазепи, б.4, тобто за місцезнаходженням Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (том 1 а.с.21, том 2 а.с.12: копія наказу; том 2 а.с.34,55: копії виписок з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ), де і працював позивач.

При цьому, таку філію знову утворено як відокремлений підрозділ Івано-Франківського обласного центру зайнятості, що не являється юридичною особою, але у складі якої діють та підпорядковуються Городенківське та Снятинське управління цієї філії, як її підрозділи (без статусу юридичних осіб), із тим самим місцезнаходженням, яке вони мали до ліквідації, як Городенківська районна та Снятинська районні філії, відповідно (том 2 а.с.13-19: копія положення про філію, том 2 а.с.20-26,27-33: копія положень про управління).

У це й же день, 20.12.2022 р. комісія з розгляду питань щодо визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників служби зайнятості Івано-Франківської області, провела засідання, на якому, серед іншого:

враховуючи показники ефективності роботи у розрізі філії, оцінку ефективності роботи працівників щодо надання послуг населенню та роботодавцям, з урахуванням пріоритетності показників діяльності, показники ефективності роботи, інші напрями роботи, які належать до компетенції кожного фахівця, проаналізувавши рівень кваліфікації та продуктивності праці працівників філії, враховуючи інформацію, надану начальником відділу організації профорієнтації і начальником відділу організації профнавчання, начальником відділу організації сприяння працевлаштуванню і начальником відділу організації надання послуг роботодавцям обласного центру зайнятості, інформацію, що міститься в особових справах працівників, а також враховуючи лист Державного центру зайнятості від 16.12.2022р. про погодження призначення ОСОБА_3 на посаду в.о. директора філії,

вирішила подати пропозиції директору Івано-Франківського обласного центру зайнятості щодо переведення працівників Коломийської міськрайонної філії на нові посади в Коломийську філію: ОСОБА_3 на посаду в.о. директора, а ОСОБА_1 на посаду заступника директора (том 2 а.с.96-97: копія витягу з протоколу).

І суд одразу відзначає, що він неприємно вражений таким відверто поверховим розглядом цією комісією такого важливого питання, як визначення рівня кваліфікації та продуктивності праці працівників філії. Наданий суду витяг з наказу, не містить будь-яких конкретних відомостей про конкретні (індивідуально-визначені) документи щодо конкретних працівників, рівень кваліфікації та продуктивності праці яких порівнювався один з одним. Відсутні будь-які обставини і мотиви, з яких виходила комісія при розв`язанні такого серйозного юридичного питання.

Формулювання "проаналізувавши рівень кваліфікації та продуктивності праці працівників філії" взагалі шокує суд, оскільки виходячи з його змісту взагалі незрозуміло якого саме працівника із яким саме працівником було порівняно. Наведене формулювання, якщо все-таки мова йшла про порівняння ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у чому суд не переконав цей документ, є настільки загальним, неконкретним та варіативним, що навпроти - недвозначно і прямо свідчить про не з`ясованість членами цієї комісії конкретного рівня кваліфікації та продуктивності праці окремо ОСОБА_3 та окремо ОСОБА_1 , і тільки потім порівняння показників їх рівня, і тільки після цього - тобто, за відсутності обставин, передбачених п.1 та 2 ч.2 ст.42 КЗпП України, а не у першу чергу, на чому наполягала представниця відповідача - якщо рівень кваліфікації та продуктивності праці у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був однаковим, з наведенням відповідних підстав і мотивів, надавати перевагу ОСОБА_3 у переведенні на посаду виконуючого обов`язки директора, як такій, що має більш тривалий безперервний стаж роботи на цьому підприємстві. Але наведеного, витяг з протоколу не містить (том 2 а.с.96-97). І представниця відповідача не змогла переконати суд у тому, що такі відомості та показники дійсно враховувались, порівнювались, і саме у послідовності, передбаченій ч.2 ст.42 КЗпП України. При цьому суд відзначає, що протокол не містить будь-яких відомостей про те, чому розглядалось питання про переведення на посаду виконуючого обов`язки директора, а не директора щодо ОСОБА_1 .

Також, суд вважає дуже прикрим, що члени такої поважної комісії, врахували лист Державного центру зайнятості від 16.12.2022р. про погодження призначення ОСОБА_3 на посаду в.о. директора філії, але не з`ясували вказаного вище і не виконали належним чином високої мети, яка на них була покладена, в частині визначення рівня кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_1 у порівнянні з іншими працівниками, якщо такі претендували на посаду директора філії у тому числі й ОСОБА_3 .

Проте, незважаючи на вказане судом, 20.12.2022 р. наказом №373-к директор Івано-Франківського обласного центру зайнятості призначив ОСОБА_3 на посаду виконуючого обов`язки директора Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, з 20.12.2022р. (том 2 а.с.84: копія витягу з наказу).

А 15.03.2023р., ОСОБА_1 було письмово попереджено про вивільнення його з роботи з 16.05.2023р. у зв`язку із змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України та запропоновано посаду заступника директора Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, але ОСОБА_1 просив розглянути його кандидатуру на посаду директора цієї філії (том 1 а.с.22-23: копія наказу; том 2 а.с.103: копія цього ж наказу).

Також суд відзначає, що починаючи з 15.03.2023р. до його звільнення, відповідач пропонував позивачу більше 10 різних посад, але пропозиції не містили посаду директора Коломийської, або будь-якої іншої філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, і на жодну пропозицію позивач не погодився (том 2 а.с.105-136: копія пропозицій, рекомендовані листи про вручення поштових відправлень, скрін-шоти екрану мобільного телефону та екрану комп`ютера з відомостями про відправку пропозицій на мобільний телефон та електронну пошту позивача, які він повідомляв).

У цей же день, 15.03.2023р. також до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, було внесено запис про закриття Снятинської районної філії, як відокремленого підрозділу, а 30.05.2023р. запис про закриття Городенківської районної філії, як відокремленого підрозділу Івано-Франківського обласного центру зайнятості (том 2 а.с.57: копія виписки).

Наказом директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості №223-к від 15.05.2023р. ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості з 16.05.2023р. у зв`язку зі змінами в організації праці, в тому числі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (том 1 а.с.12, том 2 а.с.104: копія наказу). Про що, також, було внесено запис №34 до його трудової книжки (том 1 а.с.13-19: копія витягу з трудової книжки).

І з огляду на зміст вказаного наказу суд констатує, що директор Івано-Франківського обласного центру зайнятості, як і утворена ним комісія з розгляду питань щодо визначення кваліфікації та продуктивності праці працівників служби зайнятості Івано-Франківської області (том 1 а.с.12, том 2 а.с.104: копія наказу) не з`ясував і не врахував рівень кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , або ж ОСОБА_1 з іншими директорами інших філій обласного центру зайнятості. Ніщо у цьому наказі не вказує на те, що директор зробив це.

Суд, про що він повідомляв представницю відповідача, весь час здійснення правосуддя у цій справі, був відкритим для того аби подивитись на те, як порівнював директор центру зайнятості або вказана комісія показники рівня кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зважаючи на те, що він працював на посаді директора Коломийського міськрайонного центру зайнятості з 21.03.2011р., а ОСОБА_3 на таких посадах не працювала ніколи, хоча пані ОСОБА_4 треба відзначити, має стаж роботи на посадах керівників різних відділів (том 2 а.с.85-95: копії наказів).

Наказ директора Івано-Франківського обласного центру зайнятості №223-к від 15.05.2023р., яким було звільнено ОСОБА_1 не містить ні правових, ні фактичних підстав, ні мотивів їх застосування, з яких суд міг би сказати хоча би про те, що було намагання виконати ст.42 КЗпП України щодо ОСОБА_1 при його звільненні (том 1 а.с.12, том 2 а.с.104: копія наказу).

Суд врахував, що у наказі є посилання на те, що підставою для видання такого наказу є штатний розпис Коломийської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості на 2022 рік та лист Державного центру зайнятості від 13.12.2022р.

Але вказаний штатний розпис передбачав одну штатну посаду директора, на яку в силу положень ч.1 ст.42 КЗпП України міг претендувати позивач, якщо мав більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, ніж інші претенденти, що саме директору Івано-Франківського обласного центру зайнятості і слід було з`ясувати, але з огляду на зміст наказу - він це не з`ясував. Другий документ, у розпорядження суду взагалі не надано.

Що стосується аргументів директора центру зайнятості про те, що право на залишення на роботі, передбачене ч.1 ст.42 КЗпП України не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах, оскільки переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах, правову позицію про що висловив Верховний Суд у постанові від 19.05.2021 року (справа №310/9294/18), то тут суд відзначає, що такої правової позиції у цій справі, Верховний Суд не висловлював, і фактичні обставини тієї справи відрізняються від цієї, що розгляд суд.

Правову позицію Верховного Суду (постанова від 13.12.2018р., справа №577/256/18), на яку вказував директор центру зайнятості у відзиві на позов, суд враховує і констатує, що з огляду на зміст встановлених судом вище обставин, незважаючи на заявлену ліквідацію, серед іншого, трьох відокремлених структурних підрозділів - зокрема 3-х філій - Івано-Франківського обласного центру зайнятості (Коломийська, Снятинська та Городенківська), у кожній з яких була одна посада директора, фактично було створено такий самий відокремлений структурний підрозділ - Коломийську філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості (і теж без статусу юридичної особи), яка по суті, отримала ті самі повноваження, що і були у кожної з ліквідованих філій (про що свідчать положення про кожну з цих філій, і положення про нову філію), але із збільшенням території обслуговування населення та скороченням штату і чисельності працівників такого структурного підрозділу, який буде виконувати конкретні функції цієї філії, але при цьому 1 штатна посада директора цієї філії була наявна.

Суд дійшов до таких висновків не тільки з урахуванням положень про ці філії, які містять не істотні відмінності. А й з урахуванням Положення про Державну службу зайнятості (затверджене наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства №2663 від 16.12.2020р.), змін до нього, які вносились наказами Міністерства економіки України, постанови Кабінету Міністрів України №90 від 05.03.2014р. "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення". І звичайно, зважаючи на положення Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", які на той момент, принципових змін щодо функціонування обласних центрів зайнятості, в аспекті їх повноважень та функцій, які виконуються їх підрозділами, не зазнали.

Повертаючись до названої правової позиції, суд відзначає, що у випадку з вказаними вище філіями, фактично, відбулась реорганізація трьох філій шляхом їх злиття, і при цьому скорочення однакових двох з трьох посад директорів філій. А тому, правова позиція Верховного Суду (постанова від 13.12.2018р., справа №577/256/18) підлягає застосуванню, з урахуванням іншої правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 29.09.2021р. (справа №302/207/20), в якій встановивши, що фактично мала місце реорганізація (але там була реорганізація державної установи, а не структурного підрозділу) цей суд констатував, що у випадку, коли ліквідується одна установа і одночасно створюється інша, яка буде виконувати повноваження тієї, що ліквідується, це не виключає, а включає зобов`язання роботодавця по працевлаштуванню працівників.

Дійсно у цій справі, відповідач не ліквідовував державну установу, як юридичну особу, мова йшла про ліквідацію, тобто різновид припинення, свого структурного підрозділу, але всі працівники трьох ліквідованих філій відповідача, у тому числі й директор Коломийської міськрайонної філії ОСОБА_1 були працівниками саме Івано-Франківського обласного центру зайнятості, який повинен був, як роботодавець забезпечити повне виконання і дотримання усіх гарантій працівників, передбачених ст.42 КЗпП України, у тому числі й 42-1 КЗпП України за наявності для цього умов, але цього не відбулось.

Суд також відзначає, що він враховує аргумент директора відповідача про те, що на момент звільнення позивача, посаду директора займала ОСОБА_3 , але відзначає, що вона має статус виконуючого обов`язки директора, що не є тотожним призначенню на посаду директора філії. Крім того, як суд встановив вище, відповідач так і не надав у розпорядження суду будь-які серйозні юридичні аргументи на користь наявності правових підстав для звільнення відповідача від застосування ним ст.42 КЗпП України у випадку із позивачем. А саме призначення ОСОБА_3 більше схоже на штучне створення підстав для відмови відповідачем у застосуванні статті 42 КЗпП України щодо позивача.

Оцінка суду змісту правовідносин учасників спору.

Отже, встановлені судом обставини вказують на те, що у позивача дійсно виникли трудові правовідносини з відповідачем, в межах яких між ними виник спір з приводу правомірності припинення із ним трудових відносин шляхом його звільнення у зв`язку із змінами в організації праці, у тому числі скороченням чисельності та штату працівників.

І в цьому спорі позивач вважає, що відповідач порушив його право на працю, яке суду слід захистити шляхом визнання не законним та скасування наказу про його звільнення, поновити його на посаді з дати звільнення, а також стягнути з відповідача, який нараховує та виплачує йому заробітну плату середній заробіток, за весь час вимушеного прогулу.

Оцінка суду щодо права позивача.

Стаття 43 Конституції України, гарантує кожному право на працю, одним з аспектів якого є гарантія захисту від незаконного звільнення.

Реалізація права громадянина на працю відбувається, як прямо вказано у частині 2 статті 2 Кодексу законів про працю України шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, установі, організації. А гарантією захисту від незаконного звільнення, є виключний перелік випадків коли і за яких умов трудовий договір може бути розірваний, зокрема і на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, але із збереженням гарантій у випадку наявності підстав для такого звільнення, з урахуванням положень ст.42 КЗпП України.

Але встановлені судом обставини, які дуже детально описані вище (у розділі фактичні обставини, встановлені судом), прямо вказують на те, що встановлені законом умови для розірвання з позивачем договору, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, зокрема ті, що передбачені ч.1 ст.42 КЗпП України, відповідачем дотримані не були.

З цього приводу, у вказаному розділі цього рішення, суд дуже детально виклав свої мотиви і закон, яким він керувався, а тому не бачить підстав робити це повторно. Але саме з цих мотивів і закону суд вважає, що оскаржуваний позивачем наказ дійсно є незаконним і підлягає скасуванню, а відповідно сам позивач, на підставі ч.1 ст.235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі (на цій же посаді і з дати його звільнення, зокрема з 16.05.2023р.), оскільки наказом про його звільнення, дійсно було порушено його право на працю, і порушено саме відповідачем. Тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Разом з цим суд враховує, що позивач просив стягнути на його користь за період з дати його звільнення (з 16.05.2023р.) і до дня ухвалення рішення суду середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Положення частини 2 статті 235 КЗпП України передбачають, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У цій справі, заява позивача про поновлення його на роботі, розглядається менше року, і вини позивача у тому, що він не працював у період з 17.05.2023 року по 27.12.2023 року, не має. Тому на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь цей час вимушеного прогулу.

Питанню нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу присвячені положення постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", які суд і застосовує.

Зокрема, на виконання положень абзацу 4 пункту 2 Розділу ІІ цього порядку суд констатує, що за останні два календарні місці роботи: березень 2023 року та квітень 2023 року, відповідач нарахував позивачу заробітну плату, в розмірі 131651 гривня 18 копійок, але для розрахунку середньої заробітної плати береться тільки сума 3090 гривень 01 копійка, як правильно вказав відповідач, оскільки з першої суми вираховуються усі види матеріальних допомог та виплати згідно листка непрацездатності і компенсація за період невикористаної відпустки (том 1 а.с.20: довідка про заробітну плату); на виконання пункту 3 Розділу ІІІ суд враховує всю суму виплат, без вирахування податків; на виконання пункту 5 та пункту 8 Розділу IV, суд відзначає, що: кількість фактично відпрацьованих робочих днів позивачем за вказані два місяці (що не заперечували сторони) складає 3 дні, а тому його середньоденний заробіток склав 1030 гривень (3090 поділити на 3).

Число робочих днів, що має бути сплачено середнім заробітком та сам заробіток за період з 17.05.2023 року по 27.12.2023 року (161 робочий день), складає 165830 гривень (161 робочий день помножено на 1030 гривень - середньоденний заробіток).

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 1 7.05.2023 року по 27.12.2023 року сума у розмірі 165830 гривень.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Оцінка суду щодо судових витрат.

Положеннями частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

А ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позивач звільнений був від сплати судового збору, який у цій справі повинен був скласти 1658 гривень 30 копійок, він підлягає стягненню на користь держави Україна з відповідача.

Таким чином, керуючись статтями 2,3,5,10,19,23,34,76-83,89,133,141,227-247,258,259,263-265,272,273,351-355,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ від 15.05.2023 року №223-к Івано-Франківського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний номер: 03491062; місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Деповська, б.89а) про звільнення з 16.05.2023 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з посади директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, згідно з п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді директора Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний номер: 03491062; місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Деповська, б.89а).

Стягнути з Івано-Франківського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний номер: 03491062; місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Деповська, б.89а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 165830 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять) гривень, у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2023 року по 27 грудня 2023 року, з обов`язковим відрахуванням обов`язкових податків, зборів та платежів.

Стягнути з Івано-Франківського обласного центру зайнятості (ідентифікаційний номер: 03491062; місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Деповська, б.89а) на користь держави: Україна (на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1658 (одна тисяча шістсот п`ятдесят вісім) гривень 30 (тридцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 08 січня 2024 року.

Суддя: Коваленко Д. С.