ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

12 січня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1196/20

Головуючий у першій інстанції - Крупина А.О.

Апеляційне провадження № 22-з/4823/5/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Крупини А.О. від 13 грудня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Носівка, дата складання повного тексту рішення 13 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2021 року позов ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, задоволено частково. Судом визнано недійсним рішення 16 сесії 5 скликання Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 23.12.2008 року в частині безоплатної передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0491га, яка розташована на території Червонопартизанської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0:01:001:0711. Визнано недійсним рішення 29 сесії 7 скликання №27/29/VII Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 16.11.2017 року в частині затвердження документації із землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,3232 га, кадастровий номер :01:001:1780. Стягнуто з Носівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг адвоката в сумі 2 500 грн. Стягнуто з Носівської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 1 681 грн. 60 коп. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , судом відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2021 року у даній цивільній справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись із апеляційними скаргами.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29.09.2022 року у справі №741/1196/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено. При цьому, рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2021 року - скасовано, та прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку.

При цьому, необхідно зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_4 не ставилось питання про відшкодування на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, як і не надавались відповідні докази щодо понесення ОСОБА_4 даних витрат.

Відповідно до приписів ч.8 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В подальшому, а саме, 09.12.2022 року через відділення поштового зв`язку ОСОБА_4 звернувся до Чернігівського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі №741/1196/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 24 000 грн. В обгрунтування доводів поданої заяви ОСОБА_4 вказував, що рішенням від 13.12.2021 року Носівський районний суд задовольнив частково позов ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_4 - адвокат Семенок В.І. зробив заяву, в порядку ч. 8 статті 141 ЦПК України, про стягнення із позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Але, оскільки позов ОСОБА_1 було частково задоволено, то, як наслідок, підстави для стягнення витрат на правничу допомогу, за приписами ч. 1 статті 141 ЦПК України, були відсутні. ОСОБА_4 зазначає, що у зв`язку з даними обставинами, докази на підтвердження витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції, ним подані не були. Приймаючи до уваги постанову Чернігівського апеляційного суду від 29.09.2022 року у даній справі №741/1196/20, ОСОБА_4 просить апеляційний суд ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути на його користь з ОСОБА_4 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 24 000 грн.

До вказаної заяви ОСОБА_4 додано: копію договору про надання правничої допомоги від 06.11.2020 року, копію рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, опис виконаних робіт та розрахунок гонорару адвоката Семенка В.І. , датований 09.12.2021 року за підписами, як вказано у даному договорі: ''… адвокат В.І.Семенок, клієнт ОСОБА_6'', квитанції до прибуткового касового ордера, а саме: №6/11/20 від 06.11.2020 року на суму 10 000 грн., які прийнято від ОСОБА_4 , підстава: "договір №6/11/20 від 06.11.2022 року"; від 14.06.2021 року на суму 10 000 грн., які прийнято від ОСОБА_4 , підстава: "договір № 6/11/20 від 06.11.2020 року"; від 10.01.2022 року на суму 4 000 грн., які прийнято від ОСОБА_4 , підстава: "договір №6/11/20 від 06.11.2020 року", та 4 копії заяви із доданими документами.

Відповідно до приписів ч.9 статті 83 ЦПК України, яка регламентує подання доказів, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_4 не надано апеляційному суду належних та достатніх доказів щодо направлення учасникам даної справи копій вищезазначених поданих ним до апеляційного суду доказів, як це регламентовано ч. 9 статті 83 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Відповідно до ч.4 статті 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 24 000 грн., апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень частин першої - шостої статті 137 ЦПК України, яка регламентує витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.8 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, необхідно зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_4 не ставилось питання про відшкодування на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, як і не надавались відповідні докази щодо понесення ОСОБА_4 даних витрат.

Постанову за наслідками апеляційного перегляду даної справи апеляційним судом винесено 29.09.2022 року, а із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі №741/1196/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 24 000 грн., ОСОБА_4 звернувся до Чернігівського апеляційного суду - 09.12.2022 року (а.с.173, том 2).

Обговорюючи питання щодо застосування процесуальних наслідків розгляду заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення, апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі №850/1/18.

А саме, порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат визначено положеннями статті 270 ЦПК України. Приписами вказаної норми права не передбачено процесуального порядку залишення зави про ухвалення додаткового рішення у справі без розгляду. За наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі судом приймається додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення.

Крім того, необхідно зазначити, що звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, ОСОБА_4 надав апеляційному суду нові докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, і вказані докази не були предметом дослідження та перевірки ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, в ході судового розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.9 статті 83 ЦПК України, яка регламентує подання доказів, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_4 не надано апеляційному суду належних та достатніх доказів щодо направлення учасникам даної справи копій вищезазначених поданих ним до апеляційного суду доказів, як це регламентовано ч. 9 статті 83 ЦПК України.

Правовий аналіз приписів статей 141, 270 ЦПК України свідчить, що нормами Закону визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це обов`язкове повідомлення стороною відповідний суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які понесла сторона, проте, не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

Проте, в ході апеляційного розгляду даної справи, третя особа ОСОБА_4 не повідомляв апеляційний суд про наявність понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, та необхідність їх стягнення на його користь, а також не надавав судам ні першої, ні апеляційної інстанцій відповідних доказів на підтвердження наявності його витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21.11.2018 року у справі №820/1242/18, надане суду право ухвалити додаткове рішення у разі, якщо ним не вирішено питання про судові витрати, поширюється на ситуації, коли суд відповідної інстанції повинен вирішити це питання в установлених процесуальним законом випадках, і не здійснив цього під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у даній справі №741/1196/20 щодо стягнення з ОСОБА_1 на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 24 000 грн.

Крім того, необхідно зазначити, що наданий ОСОБА_4 опис виконаних робіт та розрахунку гонорару адвоката Семенка В.І. (а.с.168-169, том 2), а також квитанція до прибуткового касового ордера: №6/11/20 від 06.11.2020 року на суму 10 000 грн., які прийнято від ОСОБА_4 на підставі договору №6/11/20 від 06.11.2022 року (а.с.170, том 2), містять в собі певні хронологічні невідповідності.

А саме, опис виконаних робіт та розрахунку гонорару адвоката Семенка В.І. датовано 09.12.2021 року, але при цьому, він містить в собі наступний запис: ''…4. участь у судовому засіданні в апеляційному суді 08.08.2022 року…''. Також у вказаному документі вказано, що його підписано: ''.. адвокат В.І.Семенок, клієнт ОСОБА_6''. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 не є учасником даної цивільної справи №741/1196/20.

Квитанція до прибуткового касового ордера: №6/11/20 на суму 10 000 грн., які прийнято від ОСОБА_4 , датована 06.11.2020 року, при цьому, грошові кошти прийнято на підставі, як зазначено у даній квитанції, договору №6/11/20 від 06.11.2022 року.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність постановлення ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 13.12.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку.

Керуючись статтями: 270, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання недійсними рішень, скасування реєстраційного запису про право власності на земельну ділянку.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Дата складення повної ухвали - 12.01.2023 року.

Головуючий: Судді: