Постанова

Іменем України

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 569/6288/22

провадження № 61-11352св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельник Віталій Віталійович,

заінтересована особа (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2022 року у складі судді Харечка С. П. та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника В. В., заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Приват Євробуд».

Скарга мотивована тим, що постановою Рівненського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 569/9228/21 її позов до ТОВ «Приват Євробуд» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення задоволено. Виселено ТОВ «Приват Євробуд» з нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 28 січня 2022 року ВП № 68374755 відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа у справі № 569/9228/21.

11 лютого 2022 року при перевірці стану виконання рішення суду державним виконавцем складено акт, в якому зазначено, що нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 перебувають в суборенді громадян, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб. На підтвердження цього факту державний виконавець вважав надані боржником виписки договорів оперативної суборенди (перша сторінка), які не містили підписів учасників таких договорів.

Державний виконавець, вважаючи, що в усіх нежитлових приміщеннях за вказаною адресою, з яких необхідно виселити боржника, знаходяться інші особи, які не є боржниками за виконавчим документом, закрив виконавче провадження.

Вважав такі дії державного виконавця неправомірними.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати дії державного виконавця по складанню вищезазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2022 року неправомірними та скасувати її.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі, а державним виконавцем було встановлено, що у спірних приміщеннях божник - ТОВ «Приват Євробуд» чи будь-яке належне йому майно відсутнє. Натомість, приміщення займають інші громадяни, фізичні особи - підприємці та юридичні особи, яким нерухоме майно здано у суборенду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2022 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що через передчасне закриття виконавчого провадження державним виконавцем рішення суду залишилося фактично невиконаним, а виконання судових рішень є невід`ємною складовою судового процесу та права кожного на справедливий та ефективний судовий захист.

Вважає, що державним виконавцем не було виконано усіх можливих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі № 569/9228/21.

Вказує на те, що державний виконавець дійшов висновку про те, що приміщення займають інші особи, а не боржник, на підставі неналежних доказів - виписок з договорів оперативної суборенди (перша сторінка), які не містили підписів учасників таких договорів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У грудні 2022 року Відділ державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказуює, що її доводи є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2022 року справу призначено судді-доповідачу Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2023 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

03 лютого 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Постановою Рівненського апеляційного суду від 30 листопад 2021 року у справі № 569/9228/21 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Приват Євробуд» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення задоволено.

Виселено ТОВ «Приват Євробуд» з п`яти нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

13 січня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист у справі № 569/9228/21.

28 січня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68374755 із примусового виконання виконавчого листа у справі № 569/9228/21.

11 лютого 2022 року державний виконавець разом із представниками стягувача, боржника та у присутності двох понятих склав акт, відповідно до якого нежитлові приміщення на вул. 16 Липня, 10 у м. Рівному перебувають в оренді громадян, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, які не є боржниками у вказаному виконавчому провадженню.

18 лютого 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 68374755.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль

за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено,

що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів

і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться

на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами

у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із частиною першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом

і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України

«Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України

«Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного

у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження регламентовано статтею 19 указаного Закону, у частині восьмій якої вказано, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Частинами третьою та шостою статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного

та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) нагадує свою практику,

що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладено у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця

або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця

або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу

про відмову в задоволенні скарги.

У справі, яка переглядається Верховним Судом, відсутні докази того,

що держаний виконавець вжив достатніх та ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого листа, виданого

13 січня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області (справа № 569/9228/21).

Належним доказом вжиття усіх передбачених законом заходів

з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

З огляду на те, що примусове виконання рішень в Україні покладається

на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв з порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про закінчення виконавчого провадження ВП № 68374755, яке повинно бути виконане.

Посилання державного виконавця, з яким погодилися й суди попередніх інстанцій, про те, що у спірних приміщень боржник (ТОВ «Приват Євробуд») та його речі відсутні, а їх займають інші фізичні та юридичні особи на підставі договорів суборенди з боржником, як на підставу для закінчення виконавчого провадження є неправомірними, оскільки ТОВ «Приват Євробуд» фактично продовжує користуватися спірними приміщеннями шляхом передачі їх у суборенду іншим особам, чим перешкоджає виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, та порушує права стягувача - ОСОБА_1 , на повернення їй майна і можливість безперешкодно ним користуватися.

Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20 (провадження № 12-23гс22)

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки обставини справи судами попередніх інстанцій були встановлені повністю та немає необхідності для встановлення нових, проте судом першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, було ухвалено судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 сплатила по 496,2 грн судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, а всього 992,4 грн, а тому ця сума коштів підлягає стягненню на її користь з Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), оскільки Верховний Суд задовольняє її касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 липня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Віталія Віталійовича задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельника Віталія Віталійовича та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 68374755, винесену 18 лютого 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельником Віталієм Віталійовичем.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець