ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/4560/21 Номер провадження 22-ц/814/502/23Головуючий у 1-й інстанції Губська Я.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Пилипчук Л.І., Кузнєцова О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позов та з урахування уточнених вимог просила стягнути ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з 02.07.2018 року по 25.02.2021 року в розмірі 22714,25 грн, а також на утримання її доньки у розмірі 31619,36 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що 25 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 жовтня 2019 року згідно рішення Київського районного суду м.Харкова шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до рішення Київського районного суду від 13.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в сумі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу до досягнення дитиною 3-х років. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.04.2019 року змінено зазначене рішення та стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від доходу батька.

Зазначала. що згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 05.11.2020 року місце проживання дитини встановлено з нею.

Вказувала, що внаслідок несвоєчасної сплати аліментів та не в повному обсязі сума неустойки з урахуванням уточненої заяви про зменшення розміру позовних вимог, за період з за період з 02.07.2018 року по 25.02.2021 року, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 22714,25 грн. а також на утримання її доньки у розмірі 31619,36 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів на утримання неповнолітньої доньки та дружини-відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 просила рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що відсутність підстав для стягнення пені спростовується тим, що станом на 01.02.2021 року була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 3388,75 грн., а також систематична несплата аліментів підтверджується розрахунками державного виконавця.

Також вказує, що посилання суду на те, що відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу є безпідставним, оскільки у разі наданя такої допомоги були б відсутні підстави для звернення до суду.

02.02.2023 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення в яких він просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення місцевого суду без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка зареєстрована з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні.

Згідно договору найму житлового приміщення від 16.06.2018 року ОСОБА_1 разом з донькою мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішенням Київського районного суду від 13.12.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в сумі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу до досягнення дитиною 3-х років. Постановою Харківського апеляційного суду від 05.04.2019 року змінено зазначене рішення та стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від доходу батька.

Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Виглазовою Н.С. від 25.02.2021 року, відповідно до якого зазначено, що згідно виконавчого листа по справі №640/11445/18 від 25.04.2019 року, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 02.07.2018 року та до повноліття дитини боржник зобов`язаний сплачувати аліменти. Станом на 01.02.2021 року борг по аліментам складає 3388,75 грн.

Також, згідно розрахунку заборгованості зробленого державним виконавцем Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Виглазовою Н.С. від 25.02.2021 року, відповідно до якого зазначено, що згідно виконавчого листа по справі №640/11445/18 від 25.04.2019 року, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку), починаючи з 02.07.2018 року та до досягнення дитиною трьоїроків . Станом на 01.02.2021 року заборгованість становить 4018,44 грн.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.05.2021 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/11445/18 виданого 24.05.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання закінчено. Зазначено, що рішення суду виконано в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості зробленого державним виконавцем Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Виглазовою Н.С. від 07.05.2021 року вбачається, що станом на 07.05.2021 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання неповнолітньої доньки відсутня.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості зробленого державним виконавцем Київського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Виглазовою Н.С. від 08.11.2021 року вбачається, що станом на 08.11.2021 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання неповнолітньої доньки відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що оскільки не має заборгованості по сплаті аліментів, виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання дружини закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, що підтверджено належними та допустимими доказами, відсутні підстави для задоволення вказаних вимог.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 196, 197 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі N661/905/19.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність беззаперечних доказів щодо безпосередньої вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах.

Окрім того слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено, що рішення в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, а щодо утримання дитини заборгованість відстуня, що свідчить про свідоме ставлення до виконання батьківських обов`язків.

За вказаних обставин, місцевий суд ді йшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки платник аліментів вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, що свідчить про відсутність у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності заборгованості по аліментах спростовується матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

Л.І. Пилипчук