Справа № 177/962/22
Провадження № 2/177/61/23
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

16 січня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 09.09.2022 звернулася до суду з указаним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування в порядку регресу в розмірі 57767,00 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що згідно з постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.11.2017, закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Однак, унаслідок ДТП, що мала місце 18.07.2017 о 19 год. 15 хв., на автодорозі Нова Каховка Херсон Генічеськ, 305 км, через порушення ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 , п. 11.3 ПДР України, що призвело до зіткнення з автомобілем Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався назустріч, автомобіль марки Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_3 завдано матеріальну шкоду.

Оскільки на час скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та потерпілому не відшкодував завдану шкоду, власник автомобіля Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернулася 21.07.2017 до МТСБУ з повідомленням про ДТП та з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом № 040/МУ-20 від 03.08.2020 про визначення оціночної вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 323741,28 грн.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 , МТСБУ прийнято рішення про виплату потерпілій стороні відшкодування в розмірі 100000,00 грн, яка була перерахована ОСОБА_3 , а також сплачено ФОП ОСОБА_4 767,00 грн за послуги аварійного комісара (експерта).

Відповідачем визнано та щомісячно сплачувався борг на рахунок МТСБУ, включно до 24.02.2022, та відшкодовано 43000,00 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини її заподіювача, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Таким чином, у силу ст. 1191 ЦК України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», у МТСБУ після сплати страхового відшкодування виникло право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 , що стало підставою для звернення представника до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 правом на участь у судовому засіданні не скористалася, у прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.2 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, однак до суду не з`явився, причини неявки не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано (а.с.52,56,61,65).

З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд постановив ухвалити рішення в заочному порядку за відсутності відповідача, з урахуванням згоди на це представника позивача.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.11.2017, яка набрала законної сили 08.12.2017, провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.5).

Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , 18.07.2017 о 19 год. 15 хв., на автодорозі Нова Каховка Херсон Генічеськ, 305 км, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 , здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення з автомобілем Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався назустріч, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 11.3 ПДР України (а.с.5).

Згідно з вказаної постанови Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.11.2017, вина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, при закритті провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, не встановлювалася.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16; від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 04.03.2020 у справі № 641/2795/16-ц, від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16; від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 29.04.2020 у справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 686/4557/18).

Отже, не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 441/756/18.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Toyota Camry р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», згідно з полісом № АК/2197192, зі строком дії до 11.11.2017 (а.с. 11).

Про настання ДТП потерпілий ОСОБА_3 , власник автомобіля Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , повідомив 21.07.2017 МТСБУ, з інформацією про учасників ДТП, відповідно до якої, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП не була застрахована (а.с.6,12), що останнім перед судом не спростовано, доказів протилежного не надано.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 27.07.2017 № 1545, виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення МТСБУ, розмір матеріальних збитків, спричинених власникові автомобіля марки Toyota Camry, р/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 у результаті ДТП, становить 323741,28 грн (а.с.13-15).

Під час проведення огляду транспортного засобу з метою оцінки спричинених збитків був присутній ОСОБА_3 власник автомобіля (а.с.16).

На підставі наказу МТСБУ від 19.01.2017 № 641, ОСОБА_3 здійснено виплату відшкодування оціненої шкоди в розмірі 100000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 584332 від 22.01.2018 (а.с.37-41).

Окрім того, відповідно до платіжного доручення № 1236510 від 28.08.2017, МТСБУ сплачено ФОП ОСОБА_4 767,00 грн за послуги аварійного комісара (експерта) (а.с.42).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Водночас, в даному випадку, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 по керуванню вищевказаним транспортним засобом, у результаті чого було завдано шкоди потерпілій особі, застрахована не була.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 Закону, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з п. 21.4 ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 39 Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1).

Як визначено в п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Пункт 41.4 ст. 41 Закону визначає, що МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Представником позивача ОСОБА_2 у позовній заяві зазначено, що відповідачем у добровільному порядку до 24.02.2022 відшкодовано 43000,00 грн (а.с.2).

Отже, судом встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань перед потерпілим ОСОБА_3 шляхом виплати суми страхового відшкодування в загальному розмірі 100000,00 грн та сплати витрат на оплату послуг аварійного комісара в розмірі 767,00 грн, у зв`язку з чим, право зворотної вимоги до ОСОБА_1 у МТСБУ виникло на законних підставах, доказів протилежного відповідач суду не надав. З огляду на що, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь МТСБУ 57767,00 грн, які складають витрати МТСБУ з виплати відшкодування в сумі 57000,00 грн (100000,00 грн - 43000,00 грн = 57000,00 грн) та витрати з оцінки завданого збитку 767,00 грн.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2481,00 грн (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 263-265, 280-282 ЦПК суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, ІВАN: НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, юридична адреса: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ) 57767 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, ІВАN: НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, юридична адреса: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ) у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: