Справа № 468/1781/22-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.01.2023 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря Серака Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 468/1781/22-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивачі в заяві зазначили, що є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В належному позивачам житлі зареєструвалась родичка позивачів ОСОБА_3 , але з часу реєстрації відповідач не проживає за вказаною адресою. але з реєстрації за вказаною адресою не знявся.

Посилаючись на те, що відповідач з 2016 року не проживає в житлі, що належить позивачам, позивачі просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Від позивачів до суду надійшли заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Від відповідача до суду не надійшло відзиву на позов, до суду повернулось поштове повідомлення з підписом одного з позивачів, що у комплексі з наявним у справі актом депутата про встановлення факту непроживання від 11.11.2022 року дає підстави для висновку про те, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутня, тому вона відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у справі матеріали (акт про встановлення факту непроживання від 11.11.2022 року; копію будинкової книги; копію договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2006 року; копію витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року; довідку про реєстрацію місця проживання особи від 06.12.2022 року) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачі є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована з 27.04.2016 року в даній квартирі, але з часу реєстрації у вказаному житлі не проживає. При цьому з реєстрації за даною адресою відповідач не знявся.

Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю нерухомістю.

Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачем житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачами та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі), та такі факти позивачами заперечуються, і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата).

Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.

Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі по АДРЕСА_1 та з моменту його реєстрації у вказаному житлі він набув право користування ним. Але відповідач з 2016 року не реалізовує своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживає за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житлом позивачів відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у квартирі позивачів неправомірно обмежує їх правомочності з користування та розпорядження належним їм майном.

У зв`язку з наведеним, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачами апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий).

Повне судове рішення складене 26.01.2023 року.

Суддя: