ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м.Суми

Справа №573/919/22

Номер провадження 22-ц/816/38/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянув у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 вересня 2022 року у складі судді Свиргуненко Ю.М., ухваленого в м. Білопілля Сумської області, повний текст якого було виготовлено 23 вересня 2022 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 травня 2021 року працював токарем четвертого розряду механоскладального цеху №3 АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» (далі по тексту AT «СМНВО - Інжиніринг») з встановленим посадовим окладом у розмірі 16 000 грн. На підставі наказу «Про організацію трудових відносин в AT «СМНВО-Інжиніринг» в умовах воєнного стану» №1203/ВК від 24 березня 2022 року, з 24 лютого 2022 року призупинено дію трудових договорів зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку за працівниками підприємства, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. 09 травня 2022 року під час загальної мобілізації його призвано на військову службу.

Проте, відповідач, в порушення норм чинного трудового законодавства та колективного договору, сплачував заробітну плату не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 19 серпня 2022 року утворилася заборгованість в сумі 43 740 грн 51 коп., з них: за квітень 2022 року - 1 242 грн 45 коп., за травень 2022 року 11 285 грн 00 коп., за червень 2022 року 15 272 грн 44 коп. та за липень 2022 року 15 940 грн. 62 коп., яку і просив стягнути з АТ «СМНВО- Інжиніринг» на свою користь.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 35781 (тридцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 00 коп. заборгованості по заробітній платі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 4 510 (чотири тисячі п`ятсот десять) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі АТ «СМНВО-Інжиніринг», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині стягнення на користь позивача заборгованості по виплаті середнього заробітку за час проходження військової служби за квітень 2022 року у сумі 1242 грн 45 коп. та стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивачем, як в позовній заяві, так і в додаткових поясненнях, не заперечується отримання нарахованої за квітень заробітної плати 08 липня 2022 року у сумі 1242 грн та 11 серпня 2022 року у сумі 1243 грн 00 коп. Розрахунковий лист, виданий товариством 27 липня 2022 року, відображає заборгованість по червень 2022 року, в тому числі за квітень цього року в сумі 2485 грн 45 коп., проте вона була погашена в повному обсязі в серпні 2022 року.

На переконання відповідача, судом першої інстанції при вирішенні питання розподілу понесених позивачем витрат на професійну допомогу не було досліджено чи дійсно такі витрати були реальними та неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Вартість наданих адвокатом послуг є завищеними, необґрунтованими та не відповідають критеріям співмірності, реальності та є несправедливими. Звертає увагу також на невідповідність між зазначеним в позовній заяві розміром витрат на професійну допомогу - 6500 грн 00 коп. та фактично сплаченим розміром 5500 грн. 00 коп., відсутність в акті прийняття передачі витрат за участь представника в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності існування заборгованості по виплаті заробітної плати позивача на суму 35781 грн, з яких: 1242 грн 45 коп. за квітень 2022 року, 11285 грн 00 коп. за травень 2022 року, 15272 грн 44 коп. за червень 2022 року, 7981 грн 11 коп. за липень 2022 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 17 травня 2021 року ОСОБА_1 працює в механоскладальному цеху №3 АТ «СМНВО Інжиніринг» токарем 4 розряду (а. с. 6, 8-9). Персональний оклад ОСОБА_1 з 01 лютого 2022 року становить 16 000 грн (а. с. 7).

Відповідно до наказу «Про організацію трудових відносин в AT «СМНВО-Інжиніринг» в умовах воєнного стану» №1203/ВК від 24 березня 2022 року, з 24 лютого 2022 року призупинено дію трудових договорів без припинення трудових відносин, зі збереженням відповідно до ст. 119 КЗпП місця роботи, посади і середнього заробітку за працівниками підприємства, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення (а. с. 10).

Плановою кількістю робочого часу АТ «СМНВО Інжиніринг» в умовах воєнного стану, яка є додатком №1 до вищевказаного наказу, визначено щомісячну кількість днів та робочих годин на період з березня по грудень включно 2022 року, зокрема: за квітень - 21 робочий день, 168 робочих годин, за травень - 22 робочих дня, 176 робочих годин, за червень - 22 робочих дня, 176 робочих годин та за липень - 21 робочий день, 168 робочих годин (а. с. 11).

Пунктом 4.1.17 розділу 4 Колективного договору АТ «СМНВО - Інжиніринг» передбачено, що заробітна плата виплачується у такі строки: 1) перша половина з 16-23 числа розрахункового місяця; розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника; 2) друга половина 1-7 числа наступного місяця (а. с. 12-15).

Згідно з довідкою АТ «СМНВО Інжиніринг» розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 без вирахування ПДФО та військового збору становив 820 грн 10 коп., а середньомісячної - 15 940 грн 62 коп. (а. с. 17).

Відповідно до розрахункового листа за червень 2022 року ОСОБА_2 до виплати підлягає заробітна плата у загальному розмірі 29 042 грн 89 коп., яка складається із заборгованості за квітень 2022 року в сумі 2 485 грн 45 коп., за травень 2022 року в сумі 11 285 грн та за червень 2022 року в сумі 15 272 грн 44 коп. (а. с. 16).

З матеріалів справи також вбачається, що починаючи з 01 січня 2022 року АТ «СМНВО Інжиніринг» перерахувало позивачу наступні суми заробітної плати: 27 січня 2022 року 7 446 грн - за другу половину грудня 2021 року; 11 лютого 2022 року 7 446 грн 50 коп. - за другу половину грудня 2021 року; 18 лютого 2022 року 6 539 грн - за другу половину січня 2022 року; 17 березня 2022 року 1 634 грн - за другу половину січня 2022 року; 25 березня 2022 року 2 452 грн - за другу половину січня 2022 року; 14 квітня 2022 року 2 453 грн 83 коп. - за другу половину січня 2022 року; 22 квітня 2022 року 1 000 грн - за другу половину лютого 2022 року; 02 травня 2022 року 1 000 грн - за другу половину лютого 2022 року; 14 червня 2022 року 64 грн 40 коп. - за другу половину березня 2022 року; 30 червня 2022 року 8 772 грн 24 коп. - за другу половину лютого 2022 року; 08 липня 2022 року 1 242 грн - за другу половину квітня 2022 року (а. с. 18-39).

Згідно довідки від 07 вересня 2022 року сума заробітної плати, що підлягає ОСОБА_1 до виплати (за вирахуванням ПДФО та військового збору) складає 34 604 грн 62 коп., в тому числі: за травень 2022 року 11 285 грн; за червень 2022 року 15 272 грн 44 коп.; за липень 2022 року 7 981 грн 11 коп. та за серпень 2022 року - 66 грн 07 коп. (а. с. 53).

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 119 КЗпП України визначені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. Частиною 3 цієї статті (в редакції, яка діяла станом на момент призову позивача на військову службу травень 2022 року) передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01 липня 2022 року, що набрав чинності 19 липня 2022 року, внесено зміни до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, виключено таку гарантію для працівника як збереження за ним середнього заробітку на час проходження військової служби, під час дії особливого періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та не спростовується сторонами наявність невиплаченої товариством позивачу заробітної плати в сумі 11285 грн 00 коп. за травень 2022 року, 15272 грн 44 коп. за червень 2022 року, 7981 грн 11 коп. за липень 2022 року.

Відповідач, в доводах апеляційної скарги спростовує існування, станом на час ухвалення судового рішення, невиплаченої заробітної плати позивача за квітень 2022 в сумі 1242 грн 45 коп.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 3 ст. 83, ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

У супереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів не вважає зазначення в позовній заяві, що 11 серпня 2022 року перераховано 1243 грн 00коп. (за квітень 2022 року), визнанням позивачем факту відсутності боргу по заробітній платі за квітень 2022 року.

Зокрема, як у позовній заяві, так і письмових поясненнях представник позивача адвокат Сумцов Є.С. вказує на те, що заборгованість по заробітній платі позивача за квітень 2022 року становить 1242 грн 45 коп., яку і просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Докази щодо нарахування позивачу заробітної плати, її розмір, а також про погашення боргу по заробітній платі перебувають саме у відповідача, як роботодавця. Проте, подаючи відзив на позовну заяву, в якому відповідачем спростовувалося наявність заборгованості по заробітній платі позивача за квітень 2022 року, належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин АТ «СМНВО-Інжиніринг» надано не було. Довідка про заробітну плату працівника АТ «СМНВО-Інжиніринг» Даниленка О.В. не є таким доказом, так як не вважається первинним бухгалтерським документом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правих підстав для стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за квітень 2022 року в сумі 1242 грн 45 коп.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в частині вирішення питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункти 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141 - 142 ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На переконання колегії суддів, визначені судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн 00 коп., що підлягають розподілу між сторонами, відповідають ступеню складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченому адвокатом часу у зв`язку з наданням правової допомоги, а також узгоджується з принципом співмірності та розумності судових втрат.

Колегія суддів бере до уваги і те, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу були обумовлені саме неправомірними діями відповідача, які полягали в порушенні трудових прав позивач на отримання заробітної плати, за захистом яких він вимушений звернутися до суду.

Невідповідність зазначеного в позовній заяві попереднього (орієнтованого) розміру судових втрат, які позивач планував понести під час розгляду справи в суді першої інстанції, із фактично понесеними, не є підставою для відмови у їх стягненні на користь позивача. У попередній розрахунок судових витрат представником позивача було враховано ймовірну участь у судовому засідання, тоді як розгляд справи відбувся за його відсутності, у зв`язку з чим позивач не поніс цих витрат.

З огляду на викладена, рішення суду про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу при частковому задоволенні позову, відповідає положенням ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» залишити без задоволення, рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 вересня 2022 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов