ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/567/23 Справа № 214/1661/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року, ухваленого суддею Ковтун Н.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У березні 2022 року позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість у сумі 58 423,96 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що між Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , 11.11.2019 року, укладено кредитний договір №101.

В результаті чого, 11.11.2019 року ОСОБА_1 видано кредит у сумі 50 500,00 грн., зобов`язання за яким не виконуються і утворилася заборгованість, станом на 01.02.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 58 423,96 грн., яка складається з: 37 986,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4,72 грн. - заборгованість за процентами; 20 432,64 грн. - заборгованість за комісією; 0 грн. - штрафні санкції, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 58 423 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять три) грн. 96 коп., яка складається з: 37 986,60 грн. - заборгованість за кредитом; 4,72 грн. - заборгованість за процентами; 20 432,64 грн. - заборгованість за комісією; 0 грн. - штрафні санкції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити Позивачу в задоволенні його позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що Банк пред`явивши йому письмову вимогу 26.04.2021 про погашення заборгованості по кредиту в строк до 03.05.2021 року, в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати комісії, тому право кредитодавця нараховувати передбачену договором комісію припинилося після пред`явлення вимоги до позичальника, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №916/4692/15. Вказує, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості слід визначати станом на 03.05.2021 року, тобто в межах дії договору.

Відповідач зазначає, що суд не звернув увагу на те, що в Заяві визначено «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн..)**», це положення віднесено до розділу із значком «*», що роз`яснюється як «інші комісії за послуги Банку, які не передбачають регулярності їх сплати (в тому числі, але не виключно, за внесення готівки через касу АТ «ПУМБ»» тощо) сплачуються за ініціативою Клієнта та не входять до суми щомісячних платежів за споживчим кредитом та визначаються у ДКБО Тарифах Банку». Вказує, що визначена сума за сплату комісії за обслуговування в розмірі 1509,95 грн. передбачається тільки за обслуговування кредитної заборгованості, тобто під час прострочення платежів за кредитом, і не має нараховуватись в безумовному порядку кожного місяця. Зазначає, що Банк всупереч наведеному стягував з його платежів комісію і в період коли він платив кредит вчасно. Наголошує на тому, що фактично він сплатив на погашення кредиту 26 158,88 грн., що підтверджено випискою по рахунку, тому незрозумілим є той факт, чому Банк рахує сплату ним тільки 10 224,52 грн. за кредитом. Відповідач вважає, що сума заборгованості нарахована Банком є значно завищеною та невірно розрахованою.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.11.2019 року між сторонами ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №101, за умовами якого позивач надав відповідачу на 36 місяців споживчий кредит на загальні споживчі цілі у розмірі 50500 грн. на умовах процентної ставки 0,01% річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%.

Вищевказані умови договору щодо тіла кредиту, відсотків та комісії зазначені у заяві №801 від 28 грудня 2019 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем особисто (арк.спр.6).

Окрім того зазначені умови були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 11.11.2019 року, в якому також міститься підпис відповідача (а.с.13).

Заява, містить графік платежів із розміром платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Сума платежу за розрахунковий період становить 2912,94 грн. щомісяця та 2912,89 грн. останній платіж.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1509,95 грн. щомісяця.

Кредитні кошти у розмірі 50500,00 грн., відповідно до даної заяви, були перераховані на банківський рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером від 11.11.2019 року №TR.38802112..8810 (а.с.14).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором №101 від 11.11.2019 року станом на 01 лютого 2022 року становить 58 423,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом 37 986,60 грн., заборгованість по відсотками 4,72 грн., заборгованість за комісією 20 432,64 грн. (а.с.17-18).

Відповідачу ОСОБА_1 направлено письмову вимогу від 26.04.2021 року про виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погашення заборгованості по кредитному договору №101 від 11.11.2019 (а.с.15).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог Банку, на підставі досліджених доказів наданих сторонами по справі, виходив з доведеності позовних вимог, а саме укладення сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, неналежне виконання відповідачем умов договору, що підтверджено розрахунком заборгованості та випискою по рахунках, які відповідачем не спростовані та наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, як і частково погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначає Закон України від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» (далі Закон ).

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору (у редакції Закону № 1734-VIII) містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).

Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб (ч. 1 ст.20 Закону).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №201/10403/19.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 11.11.2019 року був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно якого відповідачу був наданий споживчий кредит на умовах, визначених у заяві-анкеті №101.

Заява підписана особисто відповідачем ОСОБА_1 , умовами якої передбачена сплата щомісячних періодичних платежів, комісії та процентів за користування кредитом. Також визначений кінцевий термін повернення кредиту.

Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, отримання та використання ним кредитних коштів, а також їх часткове повернення Банку, однак ОСОБА_1 не погоджується з тим, що судом з нього на користь позивача стягнуто заборгованістьстаном на 01.02.2022 року в розмірі 58 423,96 грн.,, вказуючи на те, що Банк пред`явивши йому письмову вимогу 26.04.2021 про погашення заборгованості по кредиту в строк до 03.05.2021 року, в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати комісії, тому право кредитодавця нараховувати передбачену договором комісію припинилося після пред`явлення вимоги до позичальника.

Окрім того, відповідач вважає, що сума заборгованості нарахована Банком є значно завищеною та невірно розрахованою та наголошує на тому, що фактично він сплатив на погашення кредиту 26 158,88 грн., а не 10 224,52 грн., як відображено у розрахунку заборгованості наданому суду позивачем.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14710цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 26.04.2021 року АТ «ПУМБ» за вих.№1183 надіслав на домашню адресу ОСОБА_1 . Письмову вимогу (Повідомлення) про негайне погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 53059,87 грн. в строк до 03.05.2021 року (а.с.15,16).

Позивач, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 01.02.2022 року, яка становить 58 423,96 грн. та складається з заборгованості за кредитом в сумі 37 986,60 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 4,72 грн. та заборгованості за комісією в сумі 20 432,64 грн.

Суд першої інстанції, повністю задовольнивши позовні вимоги Банку не звернув уваги на наявну у справі Письмову вимогу (Повідомлення) АТ «ПУМБ» від 26.04.2021 року про негайне погашення ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, яка станом на 26.04.2021 року в загальному розмірі складала 53059,87 грн. (без зазначення складових кредиту: процентів та комісії), тобто місцевий суд проігнорував те, що Банк, надіславши відповідачу вказану вимогу про дострокове погашення боргу на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що на підставі статті 1050 ЦК України, позбавляє права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, однак позивачем такі вимоги не були заявлені до відповідача.

Отже, суд першої інстанції, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 01.02.2022 року в загальному розмірі 58 423,96 грн., а не станом на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу - 26.04.2021, яка становила 53 059,87 грн. допустив неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог (п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідача про те що сума заборгованості нарахована Банком є значно завищеною та невірно розрахованою, що фактично він сплатив на погашення кредиту 26 158,88 грн., а не 10 224,52 грн., як вказано у розрахунку заборгованості, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на те, що ОСОБА_1 наданий Банком розрахунок заборгованості не спростований, свого розрахунку боргу та доказів погашення боргу в сумі 26 158,88 грн. суду не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, відповідно здійснюється перерозподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом АТ «ПУМБ» сплачено судовий збір у сумі 2481 грн., ціна позову становила 58 423,96 грн., суд апеляційної інстанції зменшив загальну суму кредитного боргу з 58 423,96 грн. до 53 059,87 грн., що становить 90,82% від заявленої у позові суми боргу, зменшенню підлягає і стягнутий судом з відповідача на користь позивача судовий збір з 2481 грн. до 2253,24 грн. (2481х90,82/100).

Відповідачем за подачу апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення було сплачено судовий збір в розмірі 3721,50 грн., відповідно 90,82% від цієї суми становить 3379,87 грн., тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягає судовий в розмірі 341,63 грн., відповідно до задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог (90,82% - задоволені позовні вимоги позивача та 9,18 % задоволена частина вимог відповідача).

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року в частині повного задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Банк» скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», адреса місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, , загальну суму заборгованості за кредитним договором №101 від 11.11.2019 в розмірі 53 059,87 грн. (п`ятдесят три тисячі п`ятдесят дев`ять гривень вісімдесят сім копійок) станом на 26.04.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», адреса місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, , судовий збір в розмірі 2253,24 грн. за подачу позову до суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», адреса місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ., судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду в сумі 341,63 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: