н/п 2/490/3770/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права іпотеки на частку будинку, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати за ОСОБА_2 право іпотеки на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову, позивач вказав, що 24.05.2021 року рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва у справі №490/1855/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 відмовлено. При цьому, позивач вказав, що у даній справі предметом позову є визнання права відповідачки за іпотечним зобов`язанням, що не є поділом майна, тобто предмет позову у цій справі є іншим ніж у справі №490/1855/20.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2023 року дану справу розподілено на суддю Черенкову Н.П. та отримана останньою 29.12.2023 року.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за № 490/1855/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва, під головуванням судді Черенкової Н.П., від 24.05.2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі Де Куббера (DeCubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України підстави для відводу (самовідводу) судді є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Виходячи з цих принципів, суддя зобов`язаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Інститут відводу/самовідводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід/самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Враховуючи, що суддею Черенковою Н.П. постановлено судове рішення у справі №490/1855/2 між тими самим сторонами, під час розгляду даної справи суддею Черенковою Н.П. сформована думка судді щодо взаємних прав та обов`язків сторін по справі, тому для ухвалення рішення безстороннім та неупередженим судом, саме з ціллю збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, вважаю за необхідне заявити самовідвід по справі№ 490/12437/23.

Заявлений самовідвід суддею Черенковою Н.П. на її участь у розгляді справи з заявлених підстав узгоджується з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Обґрунтування самовідводу підтверджується Кодексом суддівської етики, Бангалорськими принципами, які передбачають, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Керуючись ст. 36, 41 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/12437/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права іпотеки на частку будинку, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова