Провадження № 2/191/932/22
У Х В А Л А

іменем України

03 січня 2023 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Разом із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що 16.06.2010 ОСОБА_2 взяв у неї в борг грошові кошти у сумі 40000 грн., що складало еквівалент 5060 доларів США про що надав розписку. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 01.07.2011, в подальшому строк повернення коштів відповідними розписками відповідач переносив, в результаті, розпискою від 02.12.2017 останнім днем повернення позики визначено 31.12.2018. Крім того, згідно розписки від 16.06.2010 відповідач зобов`язався сплачувати на її користь проценти за користування позикою у сумі 710 грн. щомісячно. Також, відповідач взяв на себе зобов`язання в разі зміни курсу національної валюти гривні до долару США, здійснити повернення позики в сумі не нижче вищенаведеного еквіваленту в доларах США. Однак, взяті на себе, згідно розписки від 16.06.2010 (з урахуванням розписки від 01.01.2017) зобов`язання перед нею відповідач у повному обсязі не виконав. 16.04.2010 ОСОБА_2 позичив у неї грошові кошти у сумі 31000 грн., що складало еквівалент 3914 доларів США про що надав розписку. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 01.05.2011, в подальшому строк повернення коштів відповідними розписками відповідач переносив, в результаті, розпискою від 02.12.2017 останнім днем повернення позики визначено 31.12.2018. Крім того, згідно розписки від 16.04.2010 відповідач зобов`язався сплачувати на її користь проценти за користування позикою у сумі 550 грн.(згодом, 490 грн.) щомісячно. Також, відповідач взяв на себе зобов`язання в разі зміни курсу національної валюти гривні до США, здійснити повернення позики в сумі не нижче вищенаведеного еквіваленту в доларах США. Однак взяті на себе згідно розписки від 16.04.2010 (з урахуванням розписки від 01.01.2017) зобов`язань перед нею відповідач у повному обсязі не виконав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів, але він уникає контактів, грошові виплати по розпискам не здійснює. Оскільки ціна позову є значною, наразі існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки відповідач може вчинити дії щодо фіктивного відчуження належного йому майна. Отже існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу. Їй відомо, що відповідачу належить наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 539 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ; приміщення, площею 201,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль KIA MAGENTIS, рік випуску:2006; готівкові кошти у сумі 50000 доларів США. Просить забезпечити позов шляхом накладення накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 539 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ; приміщення, площею 201,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль КІА MAGENTIS, рік випуску:2006; готівкові кошти у сумі 50000 доларів США.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетрвоської області надійшла позовна зава ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розписками.

Разом із позовною заявою позивач надав заву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 539 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 ; приміщення, площею 201,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль КІА MAGENTIS, рік випуску:2006; готівкові кошти у сумі 50000 доларів США.

Відповідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову:

1) накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) заборона вчиняти певні дії;

3) встановлення обов`язку вчинити певні дії;

4) заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупинення митного оформлення товарів чи предметів;

9) арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) інші заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною десятою вказаної статті передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або поновити порушені чи оспорювані права або інтереси позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивачем додано декларацію кандидата на посаду особи, уповноважної на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 за 2017 рік, відповідно до якої ОСОБА_2 має наступне майно та грошові кошти: житловий будинок площею 58,2 кв.м., що знаходиться в м. Луганськ; земельну ділянку площею 539 кв.м., що знаходиться в м. Луганськ; інше приміщення, площею 201,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луганськ; автомобіль КІА MAGENTIS, 2006 року випуску; отримав дохід у вигляді заробітної плати у загальному розмірі 42611 грн.; готівкові кошти у сумі 50000 доларів США.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду належних доказів належності відповідачу нерухомого майна та грошових коштів станом на теперішній час, співмірності обраного виду забезпечення позову порівняно із заявленою вимогою, відсутня оцінка майна, суду не наданого жодного доказу в підтвердження того, що невжиття заходів по забезпеченню позову про накладення арешту на нерухоме майно, належне відповідачу, ускладнить чи зробить неможливим в подальшому виконання рішення суду, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання зобов`язань без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тому суддя вважає за необхідне в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я. Ю. Костеленко