Провадження № 22-ц/812/257/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2023 року м. Миколаїв

справа № 484/3313/22

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до міського голови Первомайської міської ради Демченко О.А. в особі Первомайської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Ротар Аліною Леонідівною, на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 30 грудня 2022 року під головуванням судді Максютенко О.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до міського голови Первомайської міської ради Демченко О.А. в особі Первомайської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 29 липня 2019 року між міським головою Первомайської міської ради Дромашко Л.Г., що діяла на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування», та нею було укладено контракт № 89, згідно п. 6.1 якого він діє з 01 серпня 2019 року по 31 липня 2022 року. Відповідно до розпорядження Первомайського міського голови від 25 липня 2022 року № 487-рк ОСОБА_2 31 липня 2022 року її було звільнено з посади начальника комунального підприємства Первомайської міської ради «Управління пасажирських перевезень» у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку з тим, що вона є одинокою матір`ю 29 липня 2022 року вона звернулась до міського голови із заявою в якій просила її працевлаштувати відповідно до ст. 184 КЗпП України. Крім того звернулась з заявою до Державної служби України з питань праці, якою просила посприяти у відновленні її порушених прав щодо незаконного звільнення з посади начальника комунального підприємства, на яку 29 серпня 2022 року отримала відповідь, що згідно розпорядження Первомайського міського голови О. Демченко зобов`язано внести зміни до розпорядження міського голови від 25.07.2022 року № 556-рк, а саме у преамбулі та у п. 1 розпорядження підставу звільнення - п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України замінити на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Розпорядженням міського голови від 16.08.2022 року № 487-рк було внесено відповідні зміни до розпорядження від 25.07.2022 року № 556-рк. Крім того, нею була отримана відповідь Первомайської міської ради на її звернення щодо працевлаштування, згідно якої до неї не може бути застосовано ч. 3 ст. 184 КЗпП України з огляду на підстави її звільнення.

Позивачка вважає розпорядження Первомайського міського голови щодо її звільнення незаконним.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила визнати незаконним і скасувати розпорядження міського голови від 25.07.2022 року № 556-рк звільнення її з посади начальника КП Первомайської міської ради «Управління пасажирських перевезень», поновити її на посаді начальника КП Первомайської міської ради «Управління пасажирських перевезень» з 31 липня 2022 року та розпорядження міського голови від 16.08.2022 року № 487-рк, яким було внесено зміни до розпорядження від 25.07.2022 року № 556-рк.; поновити дію контракту №89 від 29 липня 2019 року, що був укладений між міським головою Первомайської міської ради Дромашко Л.Г. та ОСОБА_3 з 31 липня 2022 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 31 липня 2022 року по дату ухвалення рішення у справі та стягнути 20 000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ротар А.Л. - просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що посада директора комунального підприємства не є посадою державного (місцевого органу) та його апарату, а робота на ній не належить до публічної служби, тому суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали помилково дійшов висновку, що діяльність позивача як начальника комунального підприємства міської ради є публічною службою в розумінні п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України. Також згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 693/1140/16-ц спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори : а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ, організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 361/5784/18. Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач ставила вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що відноситься до трудових спорів, які розглядаються в порядку цивільного судочинства. Спір у даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, є трудовим Викладене узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 200/26696/15-а, від 01 квітня 2020 року у справі №804/2823/16 та від 14 листопада 2018 року у справі № 806/2808/18, у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 531/1197/15-а.

В судове засідання до суду першої інстанції сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Ротар А.Л. надійшла заява, у якій зазначено про підтримання доводів і вимог апеляційної скарги заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами фактично виник публічно-правовий спір, і на нього поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення спору, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням хоча б однією зі сторін стороною публічних владно-управлінських функцій.

При вирішенні питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати суб`єктний склад його учасників, характер спірних правовідносин, а також суть права або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що повязані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї згідно пункту 2 частини першої статті 19 КАС України.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби.

Водночас, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 ставила вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що відносяться до трудових спорів, які розглядаються в порядку цивільного судочинства, оскільки діяльність начальника комунального підприємства не є публічною службою у розумінні КАС України.

Отже, посада позивача не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, робота позивача, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, а тому у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства, на що не звернув належної уваги суд першої інстанції, тому прийшов до помилкового висновку, безпідставно відмовивши у відкритті провадження у справі.

Наявність у спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень міського голови Первомайської міської ради Демченко О.А. в особі Первомайської міської ради, не змінює правову природу спірних правовідносин, та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходить публічну службу, а в спірних правовідносинах відповідач не виконує відносно позивача функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.

Статтею 2 КЗпП України, ч. 1 ст. 19 ЦПК України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Не є публічно - правовим спір між суб`єктом владних повноважень та субєктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 693/1140/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 200/26696/15-а, постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 361/5784/18.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами під час та з приводу виконання позивачем посадових обов`язків начальника комунального підприємства, трудова діяльність якої не пов`язана з проходженням публічної служби, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а стосується трудових відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про підсудність спору у даній справі адміністративному суду та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Ротар Аліною Леонідівною - задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 грудня 2022 року скасувати, а матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року