Справа № 487/9426/23
Провадження № 2/487/2950/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя

встановив:

19.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить в порядку поділу спільного сумісного майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості частини автомобілю Toyota Camry, 2.4 об`єм двигуна, 2008 року випуску, у розмірі 196285,87 грн., а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Вимоги позову мотивовані тим, що в шлюбі сторони придбали за сумісні кошти автомобіль Toyota Camry, 2.4 об`єм двигуна, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зареєстровано за відповідачем. Під час розгляду питання щодо розірвання шлюбу між сторонами, позивачці стало відомо, що відповідач без її згоди продав вказаний автомобіль та на теперішній час транспортний засіб за ним не зареєстрований. У зв`язку з чим, для захисту свого права співвласника спільного сумісного майна, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суд доходить до такого висновку.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі щодо своєчасної сплати судового збору для чого особа, зацікавлена у поданні позову, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 640/9385/20.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

У відповідності до положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» місце перебування та проживання особи має бути зареєстровано (задекларовано) у встановленому законом порядку.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 175 встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Так у позові ОСОБА_1 вказує, що відповідач у справі проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що є територією Заводського району м. Миколаєва, проте будь-яких належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 зареєстрував, відповідно до вимог чинного законодавства, своє місце проживання (перебування) за вказаною адресою, не зазначає.

Відповідно до доданих до позовної заяви документів, зокрема, копії довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 18.03.2021 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Заводського району м. Миколаєва.

Таким чином суд доходить до висновку, що позивачці слід зазначити докази, на підставі яких нею була визначена підсудність Заводського районного суду м. Миколаєва.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачці п`яти денний строк з дня вручення копії ухвали суду для усунення недоліків, а саме:

-зазначити належні докази, на підставі яких нею була визначена підсудність Заводського районного суду м. Миколаєва.

Повідомити позивачку про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений термін та роз`яснити, що в противному випадку позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Головуючий суддя І. В. Боброва