Справа № 441/1590/19 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/3127/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) нарахованої за несплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 30.08.2019 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 68 669 грн. 00 коп. нарахованої пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року, мотивуючи тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.12.2012 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття, 13.09.2019 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області розмір аліментів, призначених до стягнення з ОСОБА_2 збільшено до 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 10.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття, що відповідач аліменти згідно виконавчого листа №1305/2017/12 виданого на виконання рішення суду від 29.12.2012 та виконавчого листа №450/1384/18 виданого на виконання рішення суду від 13.09.2018 сплачує нерегулярно, меншими платежами, а у період з червня 2016 року по червень 2019 року, не сплачував взагалі, як наслідок станом на 01.08.2019 утворилася заборгованість у розмірі 68 669 грн. 00 коп. Покликаючись на положення ч. 1 ст. 196 СК України, оскільки розмір пені за несплату аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 68 669 грн. 00 коп. пені (неустойки) нарахованої за несплату аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року, що дорівнює 100 відсоткам заборгованості за означений період.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_2 ) 66 251 грн. 62 коп. нарахованої пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року та 3 800 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 70 051 грн. 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 741 грн. 34 коп. судового збору.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку 09 листопада 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу на незаконність доказу, розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем , який позивачем покладено в основу позовних вимог. Також вважає, що суд не мав права брати до уваги розрахунки заборгованості по аліментах від 01.02.2022 здійснені державним виконавцем. Стверджує, що суд зобов`язаний був надавати правову оцінку саме розрахунку який лежав в основі позову та який був визнаний незаконним. Окрім цього, звертає увагу, що на момент прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем повністю погашено заборгованість зі сплати аліментів.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Судові витрати скаржник просить покласти на позивачку.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення 13 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих причин, що з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню пеня за несплату аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року в розмірі 66251,62 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості відповідача по сплаті аліментів за згаданий період.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 27.10.1998 по 11.04.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 5, 9).

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.12.2012, позов ОСОБА_3 задоволено, ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття, вирішено питання судових витрат. Рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання (т. 1 а.с. 6).

На виконання вищеозначеного рішення суду, 04.02.2013 видано виконавчий лист №1305/2017/2012 на підставі якого Пустомитівським відділом ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження №47178893.

13.09.2018, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області, розмір аліментів призначених до стягнення з ОСОБА_2 , збільшено до 2 000 грн. 00 коп., а 17.01.2019 судом видано виконавчий лист №450/1384/18 (т. 1 а.с. 10, 11).

На підставі виконавчого листа №450/1384/18 від 17.01.2019 Пустомитівським відділом ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження №58669543 (т. 1 а.с. 12).

Постановою Львівського апеляційного суду від 27.09.2021, розрахунок заборгованості по аліментах від 13.05.2020 за період з жовтня 2012 року по травень 2018 року у виконавчому провадженні №47178893 та розрахунок заборгованості по аліментах від 13.05.2020 року за період з червня 2019 року по квітень 2020 року у виконавчому провадженні №58669543 - скасовано, зобов`язано державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) провести розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях №47178893 та №58669543 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно розрахунку заборгованості складеного 01.02.2022 державним виконавцем Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) Гловою Ю.В. у виконавчому провадженні №47178893, а також розрахунку, проведеного представником ОСОБА_5 від 15.02.2022, заборгованість відповідача по аліментах з червня 2016 року по 09 травня 2018 року (з 10 травня 2018 року аліменти нараховуються в розмірі 2 000 грн. 00 коп.), складає 38 832 грн. 26 коп. (т. 2 а.с. 92, 93, 108-111).

Розмір пені (неустойки) нарахованої за несплату аліментів за період з червня 2016 року по 09 травня 2018 року, згідно розрахунку від 15.02.2022, становить 140 515 грн. 10 коп. (т. 2 а.с. 92, 93)

Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Глова Ю.В. у виконавчому провадженні №58669543 від 01.02.2022 та розрахунку представника ОСОБА_5 від 15.02.2022, заборгованість відповідача по аліментах з 10 травня 2018 року по червень 2019 року, складає 27 419 грн. 36 коп. (т. 2 а.с. 91, 112-114).

Розмір пені (неустойки) нарахованої за несплату аліментів за період з 10 травня 2018 року по червень 2019 року, згідно розрахунку від 15.02.2022, складає 52 652 грн. 28 коп. (т. 2 а.с. 91).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії;

положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин;

в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України;

при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості»

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 49 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Вирішуючи питання щодо порядку обрахунку неустойки (пені) суд першої інстанції керується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), відповідно до якої пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Аналогічні положення щодо розрахунку розміру пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів викладенні у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розрахунки пені за прострочення сплати аліментів представника ОСОБА_5 від 15.02.2022, узгоджуються з вищенаведеними правовими позиціями, а тому такі приймаються судом до уваги.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що розрахунки заборгованості від 01.02.2022 державного виконавця Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) Глова Ю.В. у виконавчому провадженні №47178893 та виконавчому провадженні №58669543, на момент постановлення оскаржуваного рішення не оспорені, не визнані помилковими і є чинними.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги згадані докази, оскільки такі містять інформацію щодо предмету спору, а саме інформацію щодо заборгованості з сплати аліментів за спірний період, в той час як відповідач з своєї сторони не спростовую відомості в даних довідках, що в нього була менша заборгованість зі спірний період чи взагалі така заборгованість була відсутня.

Відповідачем відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року - не доведено, розмір пені (неустойки) розрахованої позивачем за несплату аліментів та сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів згідно розрахунків від 01.02.2022 державного виконавця Пустомитівського відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Львів) Глова Ю.В. у виконавчому провадженні №47178893 та виконавчому провадженні №58669543, не спростовано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Розмір пені (неустойки) нарахованої позивачем за несплату аліментів відповідачем за період з червня 2016 року по червень 2016 року становить 193 167 грн. 38 коп., сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 згідно розрахунків державного виконавця за означений період - 66 251 грн. 62 коп.

З огляду на наведене, оскільки заборгованість зі сплати аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року виникла з вини відповідача, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц щодо правил обрахунку пені у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 66 251 грн. 62 коп., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості відповідача по сплаті аліментів за період з червня 2016 року по червень 2019 року, а не 68 669 грн. 00 коп. як про це ОСОБА_3 просить у заяві від 18.09.2019 (т. 1 а.с. 36-39).

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк