Справа № 212/2356/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за участю представників позивача Новака А.М., Павленка В.В., представника відповідача Каніщевої І.Л., третьої особи ОСОБА_1 , представника третьої особи Малиці Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Новак Артур Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжхліб», треті особи ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2022 року позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Новак А.М., звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Криворіжхліб», у якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну в результаті ДТП у сумі 58 871,06 грн., грошові кошти у розмірі 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.10.2021 о 08.40 год в Дніпропетровській області в м. Кривому Розі Довгинцівський район, вул. Ярослава Мудрого, 90А водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, перед маневром ліворуч, не переконався, що це буде безпечно, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку зліва, внаслідок ДТП авто отримало механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України та постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.10.2021 останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. З метою визначення матеріального збитку за зверненням позивача проведено товарознавче дослідження, відповідно до висновків якого сума матеріального збитку станом на 19.10.2021 становить 141 780,17 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яка частково відшкодувала збитки за полісом в розмірі 82 909,11 грн. без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу. На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, а тому з останнього , на думку позивача, підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виходячи з розрахунку: 108 741,11 грн. (сума матеріального збитку) 82 909,11 грн.(сума страхового відшкодування) + 33 039,06 грн. (сума втрати товарної вартості) = 58 871,06 грн. У результаті скоєного ОСОБА_1 ДТП позивач ОСОБА_2 зазнав відповідної моральної шкоди, що виразилося у душевних переживаннях у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, у порушенні звичайного устрою життя, оскільки ремонт автомобіля потребував значного часу та матеріальних затрат, моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою судді від 17 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви.

25 травня 2022 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали судді від 17.05.2022.

Ухвалою судді від 30.05.2022 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з викликом сторін, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

22 червня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у позові, посилаючись на те, що ОСОБА_1 керував ТЗ, який застрахований у СК «Оранта» за полісом № АТ/0172771 та відповідно до якого встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на суму 130 000 грн., яка цілком є достатньою для відшкодування позивачу матеріальних збитків. Відповідно до матеріалів страхового випадку страхової компанії матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, складає 99 191,75 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, так як при огляді ТЗ було зафіксовано перевищення норми товщини лакофарбового покриття капоту, кришки багажника, переднього правого крила, що свідчить про проведення відновлювального ремонту до ДТП від 05.10.2021. Тому страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 82 909,11 грн. При огляді пошкодженого автомобіля судовим експертом ОСОБА_3 зазначено, що автомобіль раніше не піддавався ремонту, не підлягав перефарбуванню, що суперечить протоколу огляду, складеному представника Страхової компанії «Оранта», а тому відповідач вважає позовну вимогу про стягнення суми втрати товарної вартості у розмірі 33 039,06 грн. не підлягаючою задоволенню. Крім того, відповідач вважає, що у разі незгоди позивача із виплаченою йому сумою страхового відшкодування, останній повинен був першочергово звернутися до страхової компанії, оскільки цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована відповідачем та ліміт суми 130 000 грн., і недоплачена позивачу сума покривається лімітом і повинна бути покладена на страхову компанію. Також, відповідач заперечив проти стягнення моральної шкоди, оскільки вважає, що вона не була завдана позивачу, честь та гідність якого не були порушені, норми звичайного життя не змінилися, тілесних ушкоджень він не отримав, автомобіль ремонтувався за рахунок страхового відшкодування. Щодо витрат на проведення експертного дослідження відповідач зазначив, що це була власна ініціатива позивача і потреби у такому дослідженні не було, і стягненню сума сплачена експерту не підлягає. Судові витрати на правничу допомогу позивачем не доведено, оскільки не надано доказів щодо перерахування коштів адвокатові.

23 червня 2022 року ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, учасника ДТП ОСОБА_1 .

04 липня 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримав позовні вимоги, заперечив проти обставин, викладених у відзиві на позовну заяву посилаючись на те, що розбіжності у висновках експертів можуть бути усунуті під час їх допиту. Крім того, вважав необґрунтованими посилання відповідача на обов`язок страхової компанії сплатити різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. Також, зазначив, що моральна шкода, спричинена позивачу полягає у душевних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням його майна, що потягло за собою зміну звичайного способу життя.

14 липня 2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вона не погодилася із викладеними представником позивача обставинами, посилаючись на доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року задоволено заяву представника відповідача та залучено до участі у справі ПАТ «Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Представник позивача Павленко В.В. в судовому засіданні від 03.10.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. У подальшому надав письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та його представників.

Представник позивача Новак А.М. в судовому засіданні від 24.10.2022 підтримав позовні вимоги та підтримав позицію, висловлену представником позивача ОСОБА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні від 24.10.2022 заперечила проти позовних вимог, вважала, що страхова компанія відшкодувала позивачу страхову суму в повному обсязі, з якою позивач погодився, у будь-якому разі на її думку різницю у страховому відшкодуванні повинна сплачувати страхова компанія в межах страхового ліміту, відшкодування товарної вартості необґрунтовано, оскільки ТЗ піддавався до ДТП ремонту, моральна шкода заподіяна позивачу не доведена, витрати на проведення експертизи не підлягають відшкодуванню, так як звернення до експерта було з власної ініціативи позивача, надання правової допомоги позивачу у заявленому розмірі не підтверджено первинними документами про перерахування цієї суми адвокатові. У подальшому надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні від 03.10.2022 заперечив проти позову у повному обсязі. У подальшому надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Малиця Ю.М. в судовому засіданні від 24.10.2022 заперечив проти задоволення позову, зазначив, що підтримує думку представника відповідача, вважав, що відповідальність відповідача застрахована, страхова сума відшкодована, ТЗ піддавався ремонту до ДТП, що суттєво впливає на втрату товарної вартості. Просив відмовити у позові.

В судовому засіданні від 24.10.2022 було допитано експерта ОСОБА_3 , який суду пояснив, що ним за результатами транспортно-товарознавчого дослідження ТЗ Тойота Камрі складено висновок щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля. Ним було встановлено, що ТЗ не піддавався відновлювальному ремонту до моменту огляду, товщина лакофарбового покриття кришки капоту, багажника та правого переднього крила свідчила про відсутність перефарбування, оскільки не перевищувала встановлених норм для цього ТЗ. Для кожного транспортного засобу визначені певні стандарти лакофарбового покриття. У цьому автомобілі було лакофарбове покриття в межах заводських норм. В протоколі було зазначено про відсутність відновлювального ремонту до ДТП.

Допитаний в судовому засіданні від 24.10.2022 у якості свідка спеціаліст оцінювач ОСОБА_6 суду пояснив, що він був залучений страховою компанією для огляду автомобіля після ДТП Тойота Камрі як аварійний комісар. Під час огляду ним не було зафіксовано перевищення допустимої норми товщини лакофарбового покриття. Завод виробник надає погрішності на покриття приблизно 20 відсотків, і покриття було в цих межах, тобто ремонту автомобіля до ДТП не було. В протоколі огляду він не фіксував перевищення лакофарбового покриття і висновок для страхової компанії не надавав щодо відновлювального ремонту до ДТП.

Заслухавши учасників справи, експерта, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 7-8).

05 жовтня 2021 року о 08.40 год. в м. Кривому Розі по вул. Ярослава Мудрого, буд. 90А сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та належного позивачу транспортного засобу Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 була забезпечена Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Договір страхування), укладеним між ПАТ «НАСК «Оранта» та власником автомобіля ПрАТ «Криворіжхліб», що підтверджується копією вказаного договору від 20.01.2021 та копією Полісу № АТ/ 0172771 (а.с. 67, 105-106).

Водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем і ДТП сталося під час виконання ним трудових обов`язків. Оскільки представник відповідача у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, а також треті особи, дані факти не заперечують, отже вони є такими, що визнаються учасниками справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Відповідно до вказаного Договору страхування страхова сума за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 130 000 грн., франшиза 0.

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» та повідомив про ДТП, яка відбулася 05.10.2021, про що зазначено у копії Страхового акту № ОЦВ-21-04-631060/1 (а.с. 29).

19 жовтня 2021 року автомобіль позивача був оглянутий представником страхової компанії ОСОБА_7 , про що складений протокол огляду транспортного засобу (а.с. 115).

На підставі у тому числі і вказаного протоколу огляду пошкодженого ТЗ Страховою компанією було складено Страховий акт № ОЦВ-21-04-63160/1 та розраховано страхове відшкодування із урахуванням зносу транспортного засобу на день страхового випадку 6 %, а саме вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу деталей, що замінюються) 99191,75 грн., яка була зменшена на суму ПДВ 16 282,64 грн., і визначена сума страхового відшкодування у розмірі 82 909,11 грн. (а.с. 29-30).

29 жовтня 2021 року судовим експертом Чивчишем О.П. на підставі заяви ОСОБА_2 було проведено транспортно-товарознавче дослідження автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , оформлене висновком експерта № Д26/10/21 (а.с. 10-35).

Відповідно до цього Висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого з технічнлої точки зору власнику пошкодженого автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2 , в цінах на дату 19.10.2021 з урахуванням величини втрати товарної вартості, складає 141 780,17 грн.

Як вбачається з дослідницької частини висновку експертом визначено матеріальний збиток, який складається з вартості відновлювального ремонту 108 741,11 грн. та величини втрати товарної вартості у розмірі 33 039,06 грн. (а.с. 15).

14.12.2021 сума страхового відшкодування у розмірі 82 909,11 грн. була виплачена позивачу, про що було зазначено у позовній заяві та не оспорюється учасниками справи.

23 грудня 2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» на запит адвоката Новака А.М. надала відповідь про те, що при розрахунку розміру страхового відшкодування було враховано результат огляд пошкодженого ТЗ, під час якого приладом для вимірювання товщини лакофарбового покриття було зафіксовано перевищені норми товщини лакофарбового покриття капоту, кришки багажника та крила переднього правого, що свідчить про проведення відновлювального ремонту зазначених деталей до ДТП 05.10.2021, і застосовано значення фізичного зносу 6% (а.с. 28).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 вказаного Закону є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) це втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики (пункт 7.39 Методики).

При розрахунку суми страхового відшкодування Страхова компанія посилалася саме на застосування пункту 7.39 Методики для визначення коефіцієнту зносу у зв`язку із перевищенням норм лакофарбового покриття транспортного засобу.

При цьому, в судовому засіданні допитаний у якості свідка оцінювач ОСОБА_7 , який і проводив відповідний огляд транспортного засобу, пояснив, що перевищення норми ним не було зафіксовано, і зазначені у протоколі огляду результати вимірювання товщини лакофарбового покриття були у межах норми, і саме тому, ним не було зазначено у відповідній графі протоколу про наявність слідів відновлювального ремонту (а.с. 115).

Експерт ОСОБА_3 так само в судовому засіданні підтвердив свій Висновок і зазначив, що ним не було при огляді транспортного засобу зафіксовано сліди відновлювального ремонту, у тому числі і перевищення норм товщини лакофарбового покриття.

Обидва і свідок, і експерт зазначили, що перевищенням для даного КТЗ були би показники понад 150 мікрон, тоді як у протоколі зафіксовано капот 134, кришка багажника 135, крило переднє праве 122 (а.с. 115 зворотний бік).

Матеріали справи не містять інших даних, які б спростовували покази свідка та роз`яснення експерта, а також Висновок експерта від 29 жовтня 2021 року, сторонами клопотань про проведення судової товарознавчої експертизи для з`ясування цього питання не заявлялося.

Таким чином, Страхова компанія «Оранта» при розрахунку розміру матеріального збитку безпідставно врахувала коефіцієнт зносу 6% та визначила суму страхового відшкодування у розмірі 99 191,75 грн., тобто з урахуванням 6 % коефіцієнту зносу ТЗ, а тому доводи позивача щодо необхідності виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі різниці між фактичною вартістю ремонту, який не проводився і відомостей про це суду не надано, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховою компанією, є необґрунтованими.

Посилання сторони позивача на положення ч. 1 ст. 1194 ЦК України, відповідно до яких різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати потерпілому особа, винна в ДТП, є його довільним трактуванням цієї норми, адже в силу дії ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судом, розмір матеріального збитку, понесений позивачем на відновлення транспортного засобу, становить 108 741,11 грн., що не перевищує ліміт відповідальності страхової компанії за страховим полісом № АК/0172771 від 20.01.2021, який визначений в 130 000 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» проведено страхову виплату позивачу в розмірі 82 909,11 грн., отже, невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 25 832 грн. не перевищує встановлений страховий ліміт і не є різницею між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням.

Згідно Висновку експерта № Д26/10/21 від 29.10.2021 величина втрати товарної вартості, яку зазнав автомобіль в результаті пошкодження при ДТП становить 33 039,06 гривень (а.с. 15).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України

«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України

«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що на час ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з власником транспортного засобу ГАЗ 3302-244, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачем у справі ТОВ «Криворіжхліб».

Отже, з урахуванням статті 1172 ЦК України цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була завдана з вини ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, несе роботодавець ТОВ «Криворіжхліб».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Криворіжхліб» матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, підлягає частковому задоволенню у розмірі 33 039,06 грн., тобто у розмірі втрати товарної вартості.

Відповідно до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку.

Такі правові висновки зазначені у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року у справі № 201/3997/18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19); постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 .

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача був пошкоджений, у зв`язку із чим ОСОБА_2 було завдано суттєвих незручностей у використанні автомобіля, що призвело до душевних переживань, зміни психологічного стану та звичайного устрою життя.

З урахуванням викладеного, оскільки під керуванням водія ОСОБА_1 , який перебував на той час у трудових відносинах із відповідачем ТОВ «Криворіжхліб», сталась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля, який на праві власності належить відповідачу, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн., що на переконання суду є достатнім з врахуванням засад розумності, справедливості та співмірності.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 05 жовтня 2021 року між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Новаком А.М. укладено Договір № 05/10/01/21 про надання правової допомоги, згідно з умовами якого зав послуги, що надаються адвокатом клієнт сплачує гонорар, остаточний розмір якого встановлюється згідно акту приймання-передачі наданих послуг (пункт 4.1 Договору) (а.с. 36). Відповідно до копії Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору, останній укладений на підтвердження надання адвокатом клієнту послуг на суму 15 000 грн. за попереднє консультування та підготовлення позовної заяви (а.с. 37).

Крім того, позивачем сплачено 4000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом (а.с. 27).

Також, при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, 992,40 грн. про стягнення моральної шкоди (а.с. 1, 44).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: судовий збір за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 555,74 грн. (задоволено 56% від заявленої суми); судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди у сумі 327,49 грн. (задоволено 33% від заявленої суми); інші витрати (на правничу допомогу та залучення експерта) у сумі 9120,00 грн. (задоволено судом 48 % від ціни позову), у загальній сумі 10 003,23 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 82, 89, 141, 211, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжхліб» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 33 039 (тридцять три тисячі тридцять дев`ять) гривень 06 коп., моральну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, судові витрати у сумі 10 003 (десять тисяч три) гривні 23 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Криворіжхліб», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Георга Отса, 6.

Треті особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», , юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7д.

Повний текст рішення складений та підписаний 13 січня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко