Справа №718/2828/22
Провадження №2/718/698/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Бужак О.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу №718/2828/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він зареєстрував шлюб 04.06.1985 року у виконавчому комітеті Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №18.

Посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.09.2018 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає.

Зазначає, що на даний час вони з ОСОБА_2 не можуть прийти до згоди щодо поділу спільного майна подружжя в добровільному порядку.

Вказує на те, що спільним подружнім життям з відповідачкою вони проживали до січня 2014 року, після чого остання виїхала за межі України.

За час спільного проживання ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради №03/01-10 від 13.01.2010 року, набула право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , який вони спільно побудували.

27.01.2010 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , що видане виконавчим комітетом Киселівської сільської ради. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано в державному реєстрі нерухомого майна.

Також зазначає, що він разом з сімєю постійно проживає у вищевказаному будинку, а відповідачка з 2014 року в спірному житловому будинку не проживає.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити - визнати вказаний житловий будинок об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визначити частки в спільному майні подружжя рівними, що становить в грошовому виразі 84540 грн. та визнати за ним, ОСОБА_1 , та відповідачкою ОСОБА_2 право власності по Ѕ частині за кожним житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , загальною вартістю 169080 грн.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву, у якій підтримав уточнені позовні вимоги. Просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала повністю та просила справу розглянути за її відсутності.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстровану 04.06.1985 року у Киселівській сільській раді Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 18, шлюбі, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.06.1985 року (а.с. 9).

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.09.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10).

Довідкою №1039 від 14.12.2022 року, виданою Веренчанською сільською радою стверджується, що в будинку за адресою в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Актом обстеження про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Киселівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 від 04.02.2019 року стверджується, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради №03/01-10 від 13.01.2010 року, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.01.2010 року, зареєстрованого в реєстровій книзі №3 стор. 45 реєстровий №618, власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.17).

Згідно висновку про вартість майна експерта-оцінювача ОСОБА_6 від 15.12.2022 року вартість житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 становить 169080 грн. (а.с.18).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

Як передбачено ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову .

При зверненні до суду з даним позовом позивач звільнений від сплати судового збору.

З огляду на вказані вимоги, з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1690 гривень 80 коп.

Керуючись ст. 141-142, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визначити частки в спільному майні колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними, що становить в грошовому виразі по 84540 гривень

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину за кожним житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку літ. А загальною площею 56,2 кв.м. та житловою 27,4 кв.м., погребу окремо збудованого літ. Пг, прибудови літ. А, сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, убиральні літ. Г, огорожі №2, огорожі №3, загальною вартістю 169080 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1690 (одна тисяча шістсот дев`яносто) гривень 80 коп.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кіцманського

районного суду: Л.О.Масюк

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .