Провадження 4-с/127/76/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Євген Валерійович, ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 21.11.2022 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В., ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/13730/15-ц від 15.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітної плати та інших видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Даний виконавчий лист був поданий стягувачем до примусового виконання до Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та було відкрито виконавче провадження № 48945606.

Скаржник зазначає, що до 2022 року він самостійно перераховував грошові кошти (аліменти) стягувачу ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 127/13730/15-ц на її картку, що підтверджується виписками АТ КБ «ПриватБанк».

26.01.2022 року головним державним виконавцем Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В. скаржнику ОСОБА_1 було видано копію розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу по справі за № 127/13730/15-ц відповідно до якого заборгованість по сплаті аліментів була визначена на 01.01.2022 року в сумі 91077,83 грн. Із наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам за період з січня 2019 року по 31.12.2021 року вбачалося, що ним на користь стягувача ОСОБА_2 було сплачено 27600,00 грн., хоча за цей період скаржник фактично сплатив 65600,00 грн. Не погоджуючись з даною сумою заборгованості ОСОБА_1 04.02.2022 року звернувся із заявою до державного виконавця про проведення розрахунку заборгованості по аліментам та на доказ сплати ним аліментів за роки зазначені в розрахунку заборгованості по аліментах надав банківську виписку АТ КБ «Приват Банк». Однак, дана заява державним виконавцем було проігнорована.

25.10.2022 року на адресу ОСОБА_1 надійшов новий розрахунок заборгованості по аліментам, з якого вбачається, що станом на 17.10.2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 104509,75 грн.

Скаржник зазначає, що з отриманого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів йому стало відомо, що державний виконавець Дяченко Є.В. провів розрахунок заборгованості по аліментах без врахування наявних у матеріалах виконавчого провадження банківських документів про сплату ним аліментів відповідно до виконавчого листа № 127/13730/15-ц. Зателефонувавши державному виконавцю ОСОБА_4 з його слів стало відомо, що підставою неврахування всіх платежів, зазначених в наданій банківській виписці на загальну суму 38000,00 грн. стала відсутність на платіжних документах призначення платежу.

ОСОБА_1 не погоджується з проведеним розрахунком заборгованості по аліментах за період з січня 2019 року по 17.10.2022 року у сумі 104509,75 грн., так як вбачається з банківської виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 10.11.2022 року за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року ним було сплачено на картку ПриватБанк через додаток приват24, отримувач: ОСОБА_2 загальну суму 65600,00 грн. В 2022 році аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачувалися ОСОБА_1 на рахунок Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області.

Із наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 було сплачено лише 27600,00 грн., хоча фактично за цей період ним було сплачено 65600,00 грн., отже державним виконавцем Дяченко Є.В. безпідставно не враховано 34 платежі на суму 38000,00 грн. та не включено їх до суми сплачених аліментів протягом 2019-2022 років.

У зв`язку з вищенаведеним ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою та просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В. щодо неврахування при обчисленні розміру заборгованості за аліментами відповідно до виконавчого листа № 2-3775/11 платежів, здійснених боржником ОСОБА_1 на рахунок стягувача ОСОБА_2 в розмірі 38000,00 грн.; зобов`язати головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В. здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48945606 з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2019 року по грудень 2021 року у загальному розмірі 38000,00 грн. Також просив визнати поважними неподання скарги у встановлений строк поважними та поновити строк для подання скарги.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В. надав суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження,

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що дані кошти стягувач отримувала, однак вони перераховувались на інші витрати дитини.

Щодо поновлення строку на звернення із скаргою на дії державного виконавця, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається із матеріалів скарги розрахунок заборгованості по аліментам був отриманий ОСОБА_1 25.10.2022 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

З 25.10.2022 року по 07.11.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрологічному відділенні Університетської клініки НМУ імені О.О. Богомольця, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 2078.

16.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Дана скарга подається із пропуском відведеного часу для оскарження постанови, в силу об`єктивних причин, і у зв`язку з цим вважає за потрібне поновити ОСОБА_1 строк на звернення із скаргою на дії державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітної плати та інших видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 червня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітної плати та усіх інших видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з 15 червня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

24.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 127/13730/15-ц.

07.10.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48945606.

26.01.2022 року скаржник ОСОБА_1 отримав розрахунок заборгованості по аліментам. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2022 року становить 91077,83 грн.

04.02.2022 року ОСОБА_1 направив головному державному виконавцю Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Є.В. заяву про перерахунок розрахунку заборгованості по аліментам та на доказ сплати ним аліментів за роки зазначені в розрахунку заборгованості по аліментах надав банківську виписку АТ КБ «Приват Банк». Однак, дана заява державним виконавцем було проігнорована.

25.10.2022 року на адресу ОСОБА_1 надійшов новий розрахунок заборгованості по аліментам, з якого вбачається, що станом на 17.10.2022 року заборгованість по сплаті аліментів становить 104509,75 грн.

Встановлено, що з січня 2019 року до грудень 2021 року ОСОБА_1 здійснював грошові перекази на ім`я ОСОБА_2 із зазначенням «призначення платежу - переказ власних коштів для поповнення картки НОМЕР_4 », що підтверджується квитанціями від 04.01.2019 року на суму 500,00 грн., від 09.01.2019 року на суму 1500,00 грн., 14.02.2019 року на суму 1500,00 грн., від 02.07.2019 року на суму 700,00 грн., від 06.09.2019 року на суму 1000,00 грн., від 23.11.2019 року на суму 600,00 грн., від 23.01.2020 року на суму 1000,00 грн., від 13.02.2020 року на суму 1000,00 грн., від 09.04.2020 року на суму 500,00 грн., від 17.04.2020 року на суму 1500,00 грн., від 17.06.2020 року на суму 900,00 грн., від 09.07.2020 року на суму 1300,00 грн., від 26.07.2020 року на суму 1000,00 грн., від 26.08.2020 року на суму 2000,00 грн., від 27.12.2020 року на суму 1000,00 грн., від 28.01.2021 року на суму 1000,00 грн., від 05.02.2021 року на суму 600,00 грн., від 26.02.2021 року на суму 3000,00 грн., від 02.04.2021 року на суму 1000,00 грн., від 07.04.2021 року на суму 1000,00 грн., від 23.04.2021 року на суму 1000,00 грн., від 06.05.2021 року на суму 1000,00 грн., від 07.05.2021 року на суму 600,00 грн., від 02.06.2021 року на суму 600,00 грн., від 08.07.2021 року на суму 300,00 грн., від 22.07.2021 року на суму 2000,00 грн., від 08.08.2021 року на суму 1000,00 грн., від 10.08.2021 року на суму 1000,00 грн., від 30.08.2021 року на суму 2000 грн., від 23.09.2021 року на суму 600,00 грн., від 06.10.2021 року на суму 900,00 грн., від 10.10.2021 року на суму 1000,00 грн., від 09.12.2021 року на суму 400,00 грн., від 10.12.2021 року на суму 3000,00 грн.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 447 ЦПК України та статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Матеріали справи свідчать, що в період з 01.01.2019 року до 31.12.2021 року, ОСОБА_1 здійснював грошові перекази на ім`я ОСОБА_2 , із зазначенням «призначення платежу - переказ власних коштів для поповнення картки НОМЕР_4 », що підтверджується відповідними квитанціями.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що боржником були надані копії квитанцій про здійснення платежів з 01.01.2019 року до 31.12.2021 року, а рішенням суду стягнуто аліменти починаючи з 15.06.2015 року, у державного виконавця не було підстав їх не враховувати.

Відсутність в платіжних документах в призначенні платежу слова «аліменти» не може бути беззаперечною підставою для не врахування таких платежів, як сплата аліментів.

Матеріали справи не містять доказів про наявність, в період з 01.01.2019 року до 31.12.2021 року, між боржником та стягувачем аліментів жодних цивільно-правових зобов`язань, які б пояснювали природу здійснення ОСОБА_1 зазначених платежів.

Суд вважає, що державний виконавець безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником стягувачці в період з 01.01.2019 року до 31.12.2021 року, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

За таких обставин суд вважає вимоги боржника про неправомірність дій державного виконавця при здійснені розрахунку із заборгованості по аліментам, та відмовою включити до такого розрахунку оплату на суму 38000,00 грн., здійснену боржником добровільно з 01.01.2019 року до 31.12.2021 року на підставі поданих ним квитанцій, - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підстав вважати, що такі вимоги безпосередньо пов`язані зі спором між сторонами, та не стосуються правильності порядку здійснення виконавцем такого розрахунку, не має, так як виконавець є незалежною та самостійною процесуальною особою, а тому повинен при здійсненні розрахунку включати усі відомості, що мають належне підтвердження за допомогою письмових доказів, а не в залежності від бажань стягувача, у якої також є право на оскарження розрахунку, який здійснюється державним виконавцем.

У відповідності зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця по неврахуванню платіжних документів, наданих боржником, при обчисленні розміру його заборгованості із сплати аліментів, при наявності спору між сторонами виконавчого провадження щодо цієї заборгованості були не правомірними. За таких обставин суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення із скаргою до суду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Євген Валерійович, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Євгена Валерійовича щодо неврахування при обчисленні розміру заборгованості за аліментами відповідно до виконавчого листа № 2-3775/11 платежів, здійснених боржником ОСОБА_1 на рахунок стягувача ОСОБА_2 в розмірі 38000 гривень 00 копійок.

Зобов`язати державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48945606 з урахуванням сплаченої ним суми в період з січня 2019 року по грудень 2021 року у загальному розмірі 38000 гривень 00 копійок

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя