Справа № 442/1040/22 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/1449/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів, -

в с т а н о в и в:

17.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.

Позов обгрунтовувала тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-597/10 вирішено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу, починаючи з 14.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного судового рішення 02.03.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано виконавчий лист №2-597/10, який пред`явлено нею до примусового виконання в органи державної виконавчої служби. Оскільки відповідач, з січня 2010 року по січень 2022 року не сплачував аліменти на утримання доньки, в останнього виникла заборгованість по аліментах, яка згідно розрахунку заборгованості від 12.01.2022 року становить 155 701 грн. Враховуючи наведене, вважає, що з ОСОБА_2 в її користь підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 14.01.2010 року по 31.01.2022 року в сумі 159 089,75 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у розмірі 159089,75 грн за просторочення сплати аліментів відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення пені за несплату аліментівз підстав відсутності у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, суд першої інстанції не врахував, що саме платник аліментів (відповідач) має доводити, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, а тому відсутня його вина у виникненні заборгованості, у зв`язку з чим підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки, починаючи з січня 2010 року, тобто з часу пред`явлення виконавчого листа про стягнення з нього ( ОСОБА_2 ) аліментів на утримання дитини, що свідчить про неналежне виконання ним свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання доньки. Належні докази виникнення заборгованості не з вини ОСОБА_2 у матеріалах справі відсутні. При цьому, відсутність у ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти у зв`язку з його важким матеріальним становищем не може бути враховано судом при вирішенні даного спору. Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, за наявності яких розмір неустойки може бути зменшено.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_1 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у засідання колегії суддів не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав

і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків

від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №2-597/10 вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу, починаючи з 14.01.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

02.03.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-597/10 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини щомісячного доходу, починаючи з 14.01.2010 і до досягнення дитиною повноліття.

31.03.2010 року Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів) відкрито виконавче провадження №18323772 щодо примусово виконання виконавчого листа №2-597/10, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 02.03.2010 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 12.01.2022 року, проведеного державним виконавцем Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Ступницькою С.С. при примусовому виконанні виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від №2-597/10 від 02.03.2010 року у виконавчому провадженні №18323772, заборгованість боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.01.2022 року становить 155 701 грн.

Як убачається із зазначеного розрахунку, відповідач з січня 2010 року по листопад 2020 року не здійснював платежів по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в грудні 2020 року сплатив 2875 грн., у липні 2021 року - 6976,44 грн, в серпні 2021 року - 1000 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022 року у справі за заявою старшого державного виконавця Ступницької Соломії Степанівни про затвердження мирової угоди на стадії виконання виконавчого листа № 2-597/10, виданого 02.03.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо виконання ВП №18323772 про примусове виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №2-597/10 від 02.03.2010 року, за якою сторони, зокрема, дійшли згоди, що в рахунок погашення існуючої заборгованості за виконавчим листом № 2-597/10 від 02.03.2010 року, виданим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, боржник ( ОСОБА_2 ) в рахунок боргу по аліментах в сумі 161936,00 грн та штрафу в користь стягувача ( ОСОБА_1 ) в сумі 38 794,58 грн передає нерухоме майно дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 38,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., яка належить боржнику на праві власності згідно із свідоцтвом про право власності, р.№ НОМЕР_1 , виданим 11.10.2007 року Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, де частка 1/4 визначена ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду у справі № 442/2476/18 від 05.07.2018 року.

Звертаючись до суду позовом про стягнення пені за несплату аліментів, ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів з січня 2010 року з останнього підлягає стягненню неустойка (пеня), яка згідно долученого нею до позовної заяви розрахунку за період з січня 2010 року по лютий 2022 року становить 159 089,75 грн.

Зазначена сума неустойки (пені) відповідачем не оспорювалася.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах. При цьому, районний суд врахував, що в рахунок погашення заборгованості по аліментах ОСОБА_2 передав нерухоме майно доньці ОСОБА_3 , що свідчить про вжиття відповідачем усіх можливих заходів, спрямованих на належне виконання обов`язку щодо утримання дитини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 754/4461/21.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-597/10 мав сплачувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, починаючи з 14.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як убачається з матеріалів справи, з січня 2010 року по грудень 2020 року, тобто більше 10 років, відповідач аліменти не сплачував, а з січня 2021 року по січень 2022 року сплачував нерегулярно та не в повному обсязі, що в свою чергу підтверджує його обізнаність про відкрите відносно нього виконавче провадження. Доказів про вжиття усіх залежних від ОСОБА_2 дій щодо своєчасної та належної сплати аліментів відповідачем не надано.

Враховуючи, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2010 року по лютий 2022 року, проведеного позивачкою у відповідності до вимог Сімейного Кодексу України та з урахуванням позиції Великої Палата Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені становить 159 089,75 грн.

Враховуючи, що згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.03.2022 року до ОСОБА_2 застосовано захід примусового виконання у вигляді штрафу у розмірі 38 794,58 грн, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 слід задоволити частково, стягнути з відповідача в користь позивача 120 295 грн 17 коп. пені за прострочення сплати аліментів, щоз урахуванням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» становить різницю між сумою заборгованості та розміром застосованого заходу примусового виконання (159 089,75 грн - 38 794,58 грн = 120 295,17 грн).

В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 120 295 грн 17 коп. пені за прострочення сплати аліментів.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра