Провадження № 2-н/537/53/2023
Справа № 537/3588/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Хіневич Василь Іванович розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Будсервіс» про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 , боргу за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,

встановив:

Заявник ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» звернулося до суду з заявою, відповідно до якої просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 9954,95 грн., встановлений індекс інфляції у розмірі 1855,97 грн., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 667,66 грн. та судові витрати у розмірі 248,10 грн.

Суддя розглянувши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. При вирішенні питання про наявність чи відсутність спору про право мають ураховуватися обставини, зокрема, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу та доданого до неї розрахунку заборгованість виникла за період з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року включно, а заявник звернувся до суду 20.12.2022, тому суддя вважає, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при видачі судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, що в даному випадку у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст.163,165,166,260,261,353,354 ЦПК України, суддя,

постановив:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія» Будсервіс» про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. І. Хіневич