Справа №720/24/17
Провадження № 2-п/720/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення на його користь суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 03 серпня 2006 року відповідно до кредитного договору № 1962 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 12000 гривень із сплатою 24 % на рік, терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 02 серпня 2009 року.

Поручителем за данним договором кредиту виступив ОСОБА_3 , що підтверджується договором поруки від 04 серпня 2006 року за №1970.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, згідно якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобов`язання в частині своєчасного погашення кредиту.

Відповідач порушив умови погашення заборгованості за кредитом, на претензії банку не реагував і не погасив в добровільному порядку суму боргу.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 21 грудня 2016 року відповідач допустив прострочену заборгованість по кредиту на загальну суму 38510 гривень 99 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 10330 гривні 00 копійок, заборгованості по процентах в сумі 18609 гривень 26 копійок та заборгованості по пені в сумі 9571 гривень 73 копійок. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, просив стягнути з нього в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі.

29.03.2017 року по даній справі було винесено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту в сумі 38510 грн. 99 коп. (тридцять вісім тисяч п`ятсот десять гривень 99 копійки) та понесених судових витрат з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» понесені судові витрати в сумі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.).

Ухвалою суду від 28.11.2022 року на підставі поданої заяви ОСОБА_3 про пововлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення та скасування заочного рішення суду від 29.03.2017 року, заочне рішення від 29.03.2017 року по цивільній справі №720/24/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, скасовано.

В судовому засіданні представник позивача не з`явився, однак направив до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не з`явився але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні не з`явились але подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності в якій зазначили, що строк виконання зобов`язання по договору кредиту між сторонами до 02.08.2009 року якій сплинув 02.08.2012 року, позов до суду пред`явлений у грудні 2016 року а тому вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду у зв`язку з чим просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог за пропуском строку позовної давності.

Суд дослідивши надані сторонами докази встановив, що договором кредиту №1962 від 03 серпня 2006 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 12000 гривень із сплатою 24 % на рік, терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 02 серпня 2009 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором №1962 від 03.08.2006 року укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки з ОСОБА_3 від 04.08.2006 року за №1970.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення, згідно якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором кредиту, станом на 21 грудня 2016 року сума боргу становить 38510 грн. 99 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушили зобов`язання взяті на себе відповідно до умов укладеного кредитного договору та договору поруки якими зобов`язались нести відповідальність у разі не повернення суми боргу.

Однак суд враховуючи, що представник відповідача подала до суду заяву про застосування строку позовної давності до правовідносин яки склалися між сторонами, суд дійшов наступного висновку.

У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 зазначає, що строк дії договору кредиту між сторонами до 02.08.2009 року та 3 роки з цієї дати спливають 02.08.2012 року, позов поданий до Новоселицького районного суду у грудні 2016 року а тому вважає, що позов пред`явлений після спливу строку позовної давності, а тому просять суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до штампу на поштовому конверті позов поданий до суду 27.12.2016 року (а.с.46).

З кредитного Договору між сторонами (а.с.6) договір укладений 03 серпня 2006 року та п.2.3 Договору визначено, що кінцевий термін повернення кредиту та процентів - не пізніше 02 серпня 2009 року.

Відповідно до Договору поруки №1970 від 04.08.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 , останній зобов`язався нести відповідальність солідарно з позичальником ОСОБА_2 по Договору кредиту від 03.08.2006 року за №1962

Згідно з ст..256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст..257 ЦК України , загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3, 4 ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність; захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів; запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.96 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, аналізуючи встановлені по справі обставини та докази у сукупності з зазначеними правовими нормами дійшов висновку, що строк позовної давності за Договором кредиту від 03 серпня 2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 сплинув 03.08.2012 року.

17 грудня 2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» отримавши право вимоги за договором кредиту на підставі укладеного договору відступлення, згідно якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» фактично було обізнано про сплив строку позовної давності, але з позовом звернулись до суду 27.12.2016 року.

Суд, провівши системний аналіз зазначених правових норм та встановлених по справі обставин у своєї сукупності дійшов висновку, що зазначені докази з однозначністю та достовірністю доказують пропуск строку позовної давності без поважних причин, що підтверджує законне право відповідачів уникнути цивільного переслідування після 03.08.2012 року.

Керуючись ст.ст. 10, 69, 60, 61, 88, 208-218, 224-228 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 256-257, 512-514, 516, 526, 527, 530, 536, 541, 546, 553, 554, 610, 611, 612, 1080, 1082, 1084 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованість за договором кредиту, за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.