Справа № 307/2997/22
Провадження № 2/307/600/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі:головуючого судді Чопик В.В., за участю секретаря судового засідання Мотринець Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом адвоката Найда Катерини Володимирівни, діючи від імені ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Найда Катерина Володимирівна, діючи від імені ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася у суд із позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.09.2020 р. в с. Стеблівка, Хустського р-ну, Закарпатської обл., відбулась дорожньо- транспортна пригода в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи

автомобілем марки "Мегsedes-Benz", р.н. НОМЕР_1 , допустив лобове зіткнення з вантажним автомобілем "DAF", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000733 від 28.09.2020 р.

Станом на сьогодні прокурором Хустської окружної прокуратури, у вказаному кримінальному провадженні, прийнято рішення про закриття на підставі п. 5, ч. 1, ст. 284 КПК України.

Згідно Довідки про ДТП №310529 у розділі «Відомості про потерпілих: водій ОСОБА_3 , загинув; водій ОСОБА_4 , травмований.

Отже, з вище наведених відомостей, можна зробити висновки про те, що у кримінальному правопорушенні №0000733, повідомлено про підозру водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки" Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , після чого на підставі п.5, ч. 1, ст. 284 КПК України було закрито кримінальне провадження.

У Лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 №127 від 28.09.2020 р., зазначено місце та обставини, при яких відбулись травми від який потерпілий загинув, а саме с. Стеблівка, особа що знаходилася у легковому автомобілі, потерпілий при зіткненні з вантажним автомобілем».

Тобто вище наведені відомості підтверджують, що ОСОБА_2 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 28.09.2020 р. в статусі пасажира легкового автомобіля .

Вищевказані обставини підтверджуються Листом Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, довідкою про ДТП №310529 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 Серія НОМЕР_3 .

Посилаючись на ч,ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки стверджує, що в результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружина та син потерпілого, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зазнали шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче.

При цьому зазначає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004рю

Згідно п. 21.1, ст. 21 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування».

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки " Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, а отже відповідно до ч. 27.2 ст. 27 та п. а, ч. І, ст. 41 Закону України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду (копія витягу з Централізованої бази даних МТСБУ додається, арк. додатків 8).

Відповідно до п. а, ч. І. ст. 41 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1, ст. 35 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., 04.11.2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування .

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 180 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат у зв`язку втратою годувальника (до 14 років).

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р.: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)».

Проте, станом на дату написання цієї позовної заяви, відповідач так і не здійснив регламентну виплату в строки встановлені п. 36.2, ст.36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Тому просить суд стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (Ідентифікаційний код юридичної особи - 21647131) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : 180 000.00 грн. (сто вісімдесят тисяч гривень 00 копійок) страхового відшкодування (регламентної виплати) пов`язаної з втратою годувальника та 21 000,00 грн. (двадцять одна тисяч 00 копійок) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду електронною поштою клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Представник відповідача, Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.09.2020 р. в с. Стеблівка, Хустського р-ну, Закарпатської обл., відбулась дорожньо- транспортна пригода в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Мегsedes-Benz", р.н. НОМЕР_1 , допустив лобове зіткнення з вантажним автомобілем "DAF", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Закарпатській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000733 від 28.09.2020 р.

Згідно Довідки про ДТП №310529 у розділі «Відомості про потерпілих: водій ОСОБА_3 , загинув; водій ОСОБА_4 , травмований.

У Лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 №127 від 28.09.2020 р., зазначено місце та обставини, при яких відбулись травми від який потерпілий загинув, а саме с. Стеблівка, особа що знаходилася у легковому автомобілі, потерпілий при зіткненні з вантажним автомобілем». Тобто вище наведені відомості підтверджують, що ОСОБА_2 був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 28.09.2020 р. в статусі пасажира легкового автомобіля .

Відповідно до листа ГУНП в Закарпатській області від 31.05.2022 року 28.11.2020 року прокурором Хустської окружної прокуратури, у вказаному кримінальному провадженні №0000733 від 28.09.2020 р, прийнято рішення про закриття на підставі п. 5, ч. 1, ст. 284 КПК України, оскільки підозрюваний водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки" Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 помер.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).

Разом з тим, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавач шкоди.

Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Судом встановлено, що станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки " Мегsedes-Benz ", р.н. НОМЕР_1 , не була застрахована, а отже відповідно до ч. 27.2 ст. 27 та п. а, ч. І, ст. 41 Закону України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду.

Відповідно до п. а, ч. І. ст. 41 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1, ст. 35 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Як встановлено судом керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., 04.11.2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України № 1961-ІУ від 01.07.2004 р., із заявою на виплату страхового відшкодування .

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 180 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат у зв`язку втратою годувальника (до 14 років).

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р.: «Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)».

Проте, відповідач не здійснив регламентну виплату в строки встановлені п. 36.2, ст.36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 29 грудня 2016 року вбачається, що померлий ОСОБА_2 , являвся батьком малолітної дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , на момент скоєння ДТП, у якій загинула ОСОБА_2 , застрахована не була, тому МТСБУ повинно виплатити страхове відшкодування ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Що стосується суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню, судом встановлекно наступне.

У відповідності до п.27.2 ст 27 Закону, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 28.09.2020.

У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про Державний бюджет на 2020 рік" мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2020 року становила - 5000 гривень.

Таким чином, розрахунок страхового відшкодування (регламентної виплати) виглядає наступним чином (5000 х 36 = 180000 грн.)

Отже, ОСОБА_2 як малолітній дитині загиблого, належить відшкодування пов`язане зі втратою годувальника 180000 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 21000 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання і професійної правничої допомоги. Вирішуючи цю позовну вимогу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд зазначає, що до позовної заяви долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 12 листопада 2020 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь адвокатського об`єднання "Автопоміч Україна" 21000 гривень за надання правничої допомоги.

Також, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст.141 ЦПК України у розмірі 1800 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 180000 (сто вісімдесят тисяч) гривень відшкодування втрати годувальника.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь адвокатського об`єднання "Автопоміч Україна" - 21000 ( двадцять одна тисяча) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір у сумі 1800 (одна тисяча вісімсот ) гривень .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий: В.В. Чопик