Справа №461/2704/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мироненко Л.Д.

при секретарі Забородоцькій Я.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

03 червня 2022 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути суму боргу у вигляді 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01 липня 2011 року по 13 травня 2022 року в розмірі 3509, 67 доларів США, а також судовий збір у розмірі 2481 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № LVH9A, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 22395,65 доларів США на термін до 31.01.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та у строки визначені договором.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням суду від 05 червня 2012 року позов було задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 15278,77 доларів США., яка була нарахована станом на 08 квітня 2011 року. Відповідачем на даний час заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання.

Позиція сторін по справі.

До початку судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_1 не подав відзиву на позовну заяву та інших заяв до суду від нього не надходило. Рекомендоване повідомлення з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви не було вручено та повернулось до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№ LVH9A, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 21965,09 доларів США з кінцевим терміном повернення до 31 січня 2013 року та зі сплатою відсотків за користування кредит в розмірі 9% річних.

Факт наявності договірних правовідносин позичальника з банком та факт неналежного виконання зобов`язань, а також наявність заборгованості позичальника перед позивачем встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 червня 2012 року, яке набрало законної сили, у провадженні № 2/1312/536/2012, згідно з яким стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 15278 доларів США 77 центів, а також судові витрати в розмірі 1336 грн. 19 коп.

Мотиви прийняття рішення судом

За правилом ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 р. по справі № 75 8/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де вказано, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.»

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу передбачено, що «позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором».

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На момент розгляду справи відповідач ОСОБА_1 не сплатив зазначену суму заборгованості. Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з останньої на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути суму боргу у вигляді 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01 липня 2011 року по 13 травня 2022 в розмірі 3509,67 доларів США, що відповідає розрахунку заборгованості, наданому позивачем.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст, 258, 259, 265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3509 (три тисячі п`ятсот дев`ять) доларів США 67 центів, що становить 3 відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Повне найменування учасників справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1 Д, адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко