Справа № 183/4466/20
№ 2/183/449/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконкому Новомосковської міської ради, про поділ домоволодіння в натурі між власниками, -
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просила виділити в натурі 7/17 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником 7/17 частин домоволодіння, власником інших 10/17 частин домоволодіння є відповідач. Фактично її частка у праві власності на будинок виділена в натурі, тобто на території домоволодіння маються два окремі подвір`я на яких окремо розташовані будинки та надвірні забудови біля кожного будинку, окремі виходи на вулицю, та окремі огороди. Дані відомості підтверджуються актом конкретного користування виданого НБТІ від 07.08.2007 року, домоволодіння розділено між власниками та встановлено порядок користування.
Проте, співвласник відмовляється отримувати кадастровий номер на земельну ділянку на якій знаходиться домоволодіння, що позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду /а.с.3-5/.
Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року відкрито провадження у справі /а.с.20/.
Позивач в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч.4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником 7/17 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу № 934774 від 26.05.2007 року, який посвідчений державним нотаріусом О.М. Шевченко Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області /а.с7/.
Співвласникам домоволодіння є ОСОБА_2 , що володіє 10/17 часток у праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до спадкової справи № 646/2001, що видане Новомосковською державною нотаріальною конторою
Фактично частка позивача у праві власності на домоволодіння виділена в натурі, тобто частина ізольована від частки, що належить відповідачу, а також належна частина домоволодіння має окреме подвір`я на якому окремо розташований будинок та надвірні забудови біля будинку, окремий вихід на вулицю. Дані відомості підтверджуються Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що виданий комунальним підприємством Новомосковським бюро технічної інвентаризації № 243 від 02.04.2007 року, в якому зазначено, що А- 1 будинок має загальну площу 51,7 м.кв. та позначений, як окремий об`єкт нерухомого майна /а.с.10-14/.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.
Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлені частини будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість, з урахуванням порядку користування майном що склалося, та фактичну відсутність спільних будівель.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., а тому зазначена сума повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст.76-81, 89, 95,200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконкому Новомосковської міської ради, про поділ домоволодіння в натурі між власниками - задовольнити.
Виділити в натурі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домоволодіння, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 51,70 кв.м , прибудови «а», прибудови ганку «а1», Г- сараю, погребу «пг», огорожі , воріт з хвірткою , огорожі , Будинку «Д», ганку, ганку, навісу «Ж», сараю «З», вбиральні «Л», гаражу «М», колодязю «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, дворового покриття № 1, огорожі № 3, огорожі № 4, огорожі № 5, воріт № 6, огорожі № 7, 7/17 частин означеного домоволодіння до складу якої входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 51,70 кв.м , прибудова «а», прибудова ганок «а1», Г- сарай, погріб «пг», огорожа , ворота з хвірткою , огорожа , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Виконком Новомосковської міської Ради, знаходиться за адресою: 51200, м.Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14.

Суддя Сорока О.В.