Справа № 226/1295/22
Провадження №2/226/553/2022

РІШЕННЯ

іменем України

09.02.2023 місто Мирноград

Димитровський міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції і вимоги позивача

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Загоруйка Г.А. 21.12.2022 звернувся до суду із позовом до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування вимог зазначив, що з 02.12.2002 він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 07.09.2022 був звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП України, 07.09.2022 був останній день його праці на підприємстві. При звільненні відповідач не провів з ним остаточного розрахунку та має перед ним заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 72695,04 грн після утримання обов`язкових податків і зборів. Його середньоденний заробіток складає 1688,86 грн. Невикористана ним відпустка дорівнює 92 дні, компенсація за неї становить 155375,12 грн з розрахунку вищевказаного середньоденного заробітку. 04.11.2022 та 08.11.2022 адвокатом було спрямовано відповідачеві запит з вимогою вказати та виплатити нараховану, але не виплачену позивачеві заробітну плату за весь час перебування у трудових відносинах, 23.11.2022 відповідач фактично отримав листа, але відповіді на нього не надав і заборгованості не погасив. Просить стягнути з підприємства на свою користь заборонність із заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку за 92 дні, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.09.2022 по 07.12.2022, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 1688,86 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) та доводи учасників справи

До суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Загоруйко Г.А. не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату та час розгляду справи. Представником надано суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Також представником уточнено позовні вимоги в частині обрахування заборгованості та він просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 228683,91 грн, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 155375,12 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 108087,04 грн за 64 робочі дні з 07.09.2022 по 07.12.2022, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08.12.2022 і по день ухвалення рішення у справі. Крім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат витрат на правничу допомогу в сумі 16980,00 грн.

Разом із позовом представником позивача подане суду клопотання про витребування доказів у відповідача відомостей про розмір нарахованих та не виплачених сум при звільненні позивача.

Відповідачем ДП «ВК «Краснолиманська» також надано судові заяву про розгляд справи без участі представника із проханням вирішити спір у відповідності до норм чинного законодавства. Також надано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнані. Згідно з відзивом трудові правовідносини між сторонами відповідачем не заперечуються, але зазначається, що вимоги є безпідставними. При звільненні йому нараховане: після утримання обов`язкових податків і зборів за грудень 2019 року 2226,91 грн, за лютий 2020 року 11851,81 грн, за березень 9771,42 грн, за квітень 11258,15 грн, за квітень 2021 року 12084,24 грн, за травень 25262,25 грн, за червень 240,26 грн, за вересень 2022 року до сплати 155988,87 грн, з яких 60512,09 грн компенсація за невикористану відпустку та 89729,13 грн виплати на пенсію. 07.09.2022 позивачеві видано трудову книжку. Із заявою до бухгалтерії підприємства позивач не звертався та остаточний розрахунок не отримав, у наказі про звільнення вимоги про остаточний розрахунок також немає. За довідкою ВКТ від 27.01.2023 у день звільнення ОСОБА_1 не працював, перебуваючи у відгулі. Про вимоги позивача відповідач дізнався 25.01.2023 при отриманні позовної заяви, тому період затримки розрахунку слід обчислювати з 26.01.2023. Позивачем не доведений факт затримки розрахунку, тому, на думку відповідача, вимоги є безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову, а у разі його задоволення врахувати інтереси відповідача і зменшити розмір стягнення за затримку розрахунку при звільненні до розумної пропорційності з урахуванням незадовільного фінансового становища підприємства. Щодо витрат позивача на правничу допомогу зазначене, що відповідач вважає їх завищеними, надані документи не містять методики розрахунку гонорару адвоката, який визначений у фіксованій сумі і не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

22.12.2022 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху для виправлення недоліків надання підтвердження сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні або документів, що звільняють від сплати судового збору.

Після виправлення позивачем недоліків 16.01.2023 ухвалою суду відкрите провадження у справі (спрощене позовне провадження), витребувані за клопотанням представника докази у відповідача, відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. Призначено розгляд справи на 09.02.2023.

31.01.2023 судом отримане клопотання представника позивача про уточнення, у тому числі, позовних вимог.

01.02.2023 судом отримано відзив ДП «ВК «Краснолиманська» із додатками.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 02.12.2002 по 07.09.2022 працював у ДП «ВК «Краснолиманська», був звільнений наказом №2228/к від 07.09.2022 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України через вихід на пенсію за віком (а.с.4-6). Наказ про звільнення містить відмітку про те, що останнім днем роботи ОСОБА_1 є 07.09.2022, та про те, що йому підлягає до виплати компенсація за невикористані 92 дні відпустки (а.с.6).

Відповідно до довідки №01/262/10 від 24.10.2022 ДП «ВК «Краснолиманська» підприємство має перед ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати, вказану після утримання обов`язкових податків і зборів, у розмірі: за грудень 2019 року 2226,91 грн, за лютий 2020 року 11851,81 грн, за березень 9771,42 грн, за квітень 11258,15 грн, за квітень 2021 року 12084,24 грн, за травень 25262,25 грн, за червень 240,26 грн, а усього 72695,04 грн (а.с.7).

Розмір середньоденного заробітку позивача становить 1688,86 грн згідно з довідкою №01/11-262/11 від 24.10.2022 (а.с.7-зворот).

04.11.2022 адвокатом Загоруйком Г.А. в інтересах ОСОБА_1 було спрямоване до ДП ВК «Краснолиманська» адвокатський запит з вимогою повідомити суму заборгованості підприємства перед позивачем та негайно провести з ним остаточний розрахунок (а.с.8-9). Даний запит отриманий відповідачем згідно з трекінгом поштових відправлень 23.11.2022 (а.с.10).

З довідки №01/11.30/16 від 30.01.2023, наданої відповідачем на вимогу суду, вбачається, що підприємство має заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 , яка, як зазначене у довідці, становить загалом 228683,91 грн та складається після утримання обов`язкових податків і зборів з: за грудень 2019 року 2226,91 грн, за лютий 2020 року 11851,81 грн, за березень 9771,42 грн, за квітень 11258,15 грн, за квітень 2021 року 12084,24 грн, за травень 25262,25 грн, за червень 240,26 грн, за вересень 2022 року до сплати 155988,87 грн, з яких 60512,09 грн компенсація за невикористану відпустку та 89729,13 грн виплати на пенсію (а.с.30). Разом із тим, загальна сума складових заборгованості становить 222936,26 грн, і таким чином, суд констатує математичну помилку відповідача у підрахунку загальної суми заборгованості із заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку.

Як вбачається з довідки про відмітки у таб.№5707 ОСОБА_1 , у день звільнення 07.09.2022 він не працював, перебуваючи у відгулі (а.с.49).

V. Оцінка суду

Враховуючи неявку сторін до суду та подані ними заяви суд вважає за можливе розглянути справу без їхньої участі на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду, у спосіб, визначений законами.

Конституція України у статті 43 гарантує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Під час розгляду справи належними і допустимими доказами встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, але обов`язку з оплати його праці відповідач повною мірою не виконав, і на момент звільнення ОСОБА_1 не були виплачені всі належні йому суми.

Отже, заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпуску, наявність якої в загальній сумі 222936,26 грн відповідач фактично визнає у наданому відзиві і підтверджує довідкою (сума зазначена з урахуванням математичної помилки відповідача, встановленої судом при перевірці розрахунку і складанні всіх сум заборгованості із заробітної плати по місяцям та компенсації за невикористану відпустку), підлягає стягненню з ДП «ВК «Краснолиманська» на користь позивача в повному обсязі.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок та виплатити всі суми, що йому належать, і у разі невиконання такого обов`язку настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання, на що звертає увагу суд, є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Розмір середньоденного заробітку позивача за відомостями, наданими відповідачем, становить 1688,86 грн.

Оскільки у день звільнення, як встановлене з відомостей табелювання ОСОБА_1 , наданих відповідачем, позивач не працював, моментом пред`явлення ним вимоги про розрахунок відповідачеві суд вважає 23.11.2022 день, коли підприємством було одержано адвокатський запит представника позивача, який серед іншого містив вимогу про проведення розрахунку з позивачем (а.с.8-10).

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Оскільки, як зазначалося вище, у день звільнення позивач не працював, із заявою до роботодавця про проведення розрахунку не звертався, і про його вимоги відповідачеві стало відомо з адвокатського запиту, отриманого відповідачем 23.11.2022 (а не з позовної заяви, як наголошує у відзиві представник відповідача), суд обчислює період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з наступного за пред`явленням вимоги дня 24.11.2022 за правилами ч.1 ст.116 КЗпП України, і по день ухвалення рішення у справі 09.02.2023, і така позиція суду узгоджується із висновками, наведеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі №682/3060/16-ц.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 89509,58 грн із розрахунку 1688,86 грн середньоденного заробітку, помножених на 53 робочих днів за період з 24.11.2022 по 09.02.2023.

Враховуючи розмір загальної заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, яка підлягає стягненню, констатуючі його істотність відносно суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваного середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як про це просив відповідач.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За приписами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог за вимогу про стягнення середнього заробітку судовий збір в сумі 895,11 грн, сплачений ОСОБА_1 при пред`явленні позову.

Крім того, з відповідача в дохід держави має бути стягнено судовий збір в розмірі 891,75 грн за вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, оскільки за цими вимогами позивач звільнений від сплати судового збору.

Стосовно розподілу витрат позивача на правничу допомогу суд зазначає таке.

01.11.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Загоруйком Г.А. було укладено договір про надання правничої допомоги №19/2022, відповідно до пункту 1.2 якого адвокат надає клієнтові юридичні послуги в межах, необхідних щодо представництва інтересів в судах у даній справі, у процесі виконання рішення та у інших правовідносинах.

Розділом 4 Договору та Додатком до нього №1 регламентовано гонорар адвоката, зокрема: вартість однієї години надання будь-яких послуг 20% від розміру мінімальної заробітної плати (у т.ч. зустріч, консультації, ознайомлення з матеріалами справи); мінімальна вартість одного документа не менше 20% від розміру мінімальної заробітної плати за письмові відповіді, запити, клопотання (заяви) та 30% за скарги, заперечення, позовні заяви тощо.

Згідно з актом №19/2022/226/1295/22/1 наданих послуг від 30.01.2023 адвокат надав клієнту правову допомогу, а клієнт прийняв надані послуги, а саме: ознайомлення з документами, усна консультація, укладення договору 2 години (2600,00 грн); написання та направлення двох адвокатських запитів, складання ордеру 2 години (2600,00 грн); складання та пред`явлення до суду позовної заяви та клопотання про витребування доказів 7 годин (9100,00 грн); клопотання та подача до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та необхідність розподілу витрат, складення та підписання акту, рахунку-фактури 2 години (2600,00 грн), а всього 16980,00 грн.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15.02.2019, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За положеннями частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Подібна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.11.2022 у справі №910/7310/20.

Суд погоджується, що надані ОСОБА_1 адвокатом Загоруйком Г.А. послуги з правничої допомоги відповідають предмету договору від 01.11.2022, але обсяг і вартість наданих послуг не є обґрунтованими та співмірними, про що зазначає у відзиві на позов відповідач.

Так, суд вважає завищеним визначений у 2 години час на підготовку і направлення двох адвокатських запитів стандартного, виходячи з суті справи, змісту, а також визначений у 7 годин час на складання і пред`явлення до суду типової за своїми вимогами позовної заяви та клопотання про витребування доказів, та визначений у 2 години час для клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Крім того, суд зауважує, що включення до відпрацьованого оплачуваного часу дій, спрямованих на укладення договору, оформлення адвокатом ордеру та акту прийому-передачі наданих послуг охоплюється суттю виконуваної адвокатом роботи і не може додатково обліковуватися як надання саме юридичних послуг з правничої допомоги.

Виходячи з викладеного та враховуючи суть справи, що розглядається, її типовість та обсяг наявних у ній документів, суд визначає прийнятною для відшкодування вартість послуг з правничої допомоги в розмірі 6500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,5,10-13,141,259,263,265,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (85310, Донецька область, м. Покровськ, м. Родинське, вул. Перемоги, 9, код за ) про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у сумі 222936 (двісті двадцять дві тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн 26 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 89509 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 58 копійок за період затримки з 24.11.2022 по 09.02.2023.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 895 (вісімсот дев`яносто п`ять) грн 11 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» в дохід держави судовий збір в сумі 891 (вісімсот дев`яносто одна) грн 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 10.02.2023.

Суддя: В.С. Салькова