Справа № 523/2542/23
Провадження №2/523/2233/23
У Х В А Л А

"13" лютого 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кузьміна О.І., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) до державного підприємства «Інвестжитло» (ЄДРПО: 43069909, місцезнаходження : вул. М.Хвильового, буд. 15, м. Київ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.02.2023р. звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою до державного підприємства «Інвестжитло» про визнання незаконним та скасування наказу від 12.01.2023р. на підставі п.1ст.40КЗпП України у зв`язку з реорганізацією, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди в розмірі 10000грн., оскільки відповідачем порушено вимоги КЗпП України, що стосуються дотримання процесуального порядку звільнення особи з займаної посади та гарантій такого звільнення.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суддя вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно вимог ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди.

Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ роз`яснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ".

Таким чином, за розгляд позовних вимог про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом, тобто, за розгляд вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди необхідно сплатити судовий збір як за розгляд майнової вимоги про стягнення 10000 грн. в розмірі 1073,60 грн.

Також слід звернути увагу позивача, що до матеріалів справи не додано повної копії трудової книжки позивача (разом з титульним аркушем), а лише копія сторінки, на якій зазначено про прийняття та звільнення з посади особи, що не дає змоги встановити належність цих записів саме трудовій книжці, заведеній на ім`я позивача.

Крім того, в матеріалах справи відсутній доказ про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 на території, яка належить до територіальної підсудності Суворовського районного суду міста Одеси, що унеможливлює перевірку можливості застосування вимог ч.1 ст.28 ЦПК України щодо підсудності справи саме Суворовському районному суду м.Одеси.

Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, однак розрахунку конкретної суми позов не містить.

Крім того, в додатках позивач зазначає, що до позовної заяви додається копія позову з додатками для надіслання відповідачу, однак вони відсутні в матеріалах справи.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за розгляд вимог про стягнення моральної шкоди або зазначити підстави для звільнення від його сплати, надати документи на підтвердження зареєстрованого місця проживання в Суворовському районі міста Одеси, надати розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яку позивач просить стягнути, а у разі надання до суду додаткових документів до позовної заяви та/або зміненої позовної заяви, необхідно надати їх копії відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що дана позовна заява подана з порушення вимог ст.ст.175,177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 133-140, 175, 185, 353 ЦПК України,суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Інвестжитло» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Кузміна

Ухвалу складено та підписано 13.02.2023 року.