Справа №522/638/23
Провадження № 2/522/103/23
УХВАЛА

10 січня 2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В.. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2023 року головуючим у вказаній справі визначено суддю Приморського районного суду міста Одеси Косіцину В.В.

Матеріали заяви були передані судді 10.01.2023 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Вважаю, що у стороннього спостерігача та безпосередньо у учасників справи можуть виникнути сумніви в неупередженості суду при розгляді справи № 522/638/23, оскільки я особисто знайома з сім`єю позивача та відповідачки, довготривалий час ми були сусідами, разом з позивачем навчалися в вищому навчальному закладі на одному курсі, тривалий час працювали з позивачем в одній установі, на сьогоднішній день з позивачем підтримуємо добрі приятельські відносини.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 (заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13.06.2007 р. наголошується на тому, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Враховуючи особисте знайомство з позивачем та відповідачкою, приятельські відносини з позивачем, вважаю, що у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості суду при розгляді справи № 522/638/23.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Загальна декларація прав людини, яка визнає засадничим принцип надання кожній особі рівною мірою права на справедливий і відкритий розгляд справи, пов`язаної з встановленням її прав та обов`язків, незалежним і неупередженим судом.

Отже, в силу частини 1 статті 39 ЦПК України за наявністю підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язана заявити самовідвід.

Згідно частини 1 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

З метою недопущення сумнівів у неупередженості судді Косіциної В.В. при розгляді зазначеної справи вважаю необхідним заявити самовідвід та передати справу для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл між суддями.

Відповідно до ст. 41 ЦПК України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33,36,39 41,271 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заявити собі-судді Приморського районного суду м. Одеси, Косіциній В.В., самовідвід від участі як головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (Справа № 522/638/23, Провадження № 2/522/103/23).

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (Справа № 522/638/23, Провадження № 2/522/103/23)передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для подальшого розподілу у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Косіцина В.В.