Провадження № 2/752/1384/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

представника позивача- ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання права користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що 09 грудня 2013 року на підставі розпорядження голови Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №609 від 11 жовтня 2013 року він отримав ордер №05618 серія Б на квартиру АДРЕСА_1 .

Ордер на вказану квартиру був виданий на нього, його дружину - ОСОБА_2 та її трьох дітей.

В установлений законом строк він вселився у квартиру та разом з членами сім`ї зареєстрували місце свого проживання.

Також ним було укладено договір найму вказаної квартири та інші договори на отримання житлово-комунальних послуг.

Зазначає, що стосунки з дружиною погіршилися і 08 травня 2015 року шлюб між ними було розірвано.

Оскільки дружина проживала в Черкаській області та була зареєстрована разом з дітьми в зазначеній квартирі, рішенням суду від 17 вересня 2020 року їх було визнано такими, що втратили право користування житлом.

Посилається, що з грудня 2013 року він постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується договорами про надання житлово-комунальних послуг, копіями чисельних заяв до відповідних органів, копією ордеру, копією старого паспорта громадянина України, довідкою ЖЕД 106, договором проведення проектних, монтажних робіт, договором про надання послуг з охорони, копією виконавчого листа та копією рішення суду.

12 червня 2014 року він добровілно тимчасово перереєструвався до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Через декілька місяців він хотів знову зареєструватися за адресою: АДРЕСА_3 , однак його дружина не хотіла приїздити до м.Києва і письмової згоди не надала.

Після 19 жовтня 2020 року він звернувся з заявою про реєстрацію місця його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , але отримав відмову.

Вважає, що він має право користування вказаним житлом, оскільки постійно проживав у зазначеній квартирі та не був в судовому порядку визнаний таким, що втратив право користування нею.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 12 липня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 16 липня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками.

Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.

З рекомендованого повідомлення вбачається, що представник відповідача-1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 16 серпня 2021 року, представник відповідача-2 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 16 серпня 2021 року ( а. с.64,66).

Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року в справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

20 січня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача- Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, у якому останній посилається на відсутність порушень прав та інтересів позивача Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрацією, просить позов залишити без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

З урахуванням цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного права з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщення, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Судом встановлено, що на підставі ордера №05618 від 09 грудня 2013 року квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_1 на сім`ю з п"яти осіб: він - ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син дружини - ОСОБА_3 , дочка дружини- ОСОБА_4 , дочка дружини - ОСОБА_5 , які були зареєстровані в спірній квартирі (а.с.9,10).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Святошинської РДА від 19 липня 2021 року вбачається, що позивач- ОСОБА_1 з 12 червня 2014 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.58).

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 08 травня 2015 року (а.с.51).

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та знято їх з реєстраційного обліку (а.с.52-55).

З заяви позивача про реєстрацію місця проживання поданої до АО Відділу з питань реєстрації місця проживання Голосіївської РДА від 11 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , з підстав п.11 абз.1 Правил реєстрації місця проживання - особа не надала необхідних документі/інформації. Закінчився термін дії ордеру (а.с.56).

В судовому засіданні представником позивача було повідомлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_5 перебуває в комунальній власності.

В той же час, відомостей про належність квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в якій зареєстрований позивач, матеріали справи в собі не містять та представником позивача в судовому засіданні не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Ордер видається відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР N 470 від 11.12.1984 року. Відповідно до п. 69 Правил на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Пунктом 70 передбачено, що ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Судом встановлено та не заперечується позивачем при зверненні до суду, що з 12 червня 2014 року він не був зареєстрований у спірній квартирі, тривалий час, а саме: з 12 червня 2014 року зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

При зверненні до суду позивач зазначив, що він не був відсутній більше місяця у спірній квартирі, тобто проживав весь час після вселення на підставі ордеру, надавши на підтвердження вказаного договори про надання житлово-комунальних послуг, договір надання послуг охорони, заяви та звернення до товариств та організацій щодо надання послуг утримання спірного житла.

В постанові Пленуму Верховного суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, яка, з точки зору ч.4 ст.263ЦПК України, має враховуватися судом, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Така ж позиція підтримана і Верховним Судом у постанові в справі № 199/91418/16 від 21 травня 2020 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12 квітня 2021 року в справі № 127/26104/18 (провадження № 61-23331св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 643/3624/16 (провадження № 61-5000св19), від 01 вересня 2021 року в справі № 641/7103/19 (провадження № 61-6885св20).

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 61, 64, 65 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 178, 223, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання права користування квартирою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2023 року.

Суддя К.В.Машкевич