Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/326/21
Провадження № 2/332/26/23
Рішення

Іменем України

19 січня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Мусаєва Р.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

Встановив:

27.01.2021 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 39 043,09 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідач отримує надані послуги. Внаслідок того, що відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.09.2016 по 01.01.2021 у розмірі 39 043,09 грн, що просять стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Заочним рішенням суду від 11.05.2021 позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.08.2021 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2022 до розгляду справи залучено співвідповідача ОСОБА_2 , позивачем до суду подано уточнений позов.

Відтак, уточнені позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» полягають в наступному. Позивач зазначає, що відповідачі є споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з цим, відповідач ОСОБА_2 є власником зазначеної квартири, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою. Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідачі отримують надані послуги, але не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.09.2016 по 01.01.2021 у розмірі 39 043,09 грн, що позивач і просять стягнути з відповідачів разом із судовим збором в сумі 2 270,00 грн.

11.10.2021 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дяковського О.С., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити Концерну «Міські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності.

14.12.2021 від представника позивача ОСОБА_3 , надійшли відповідь на відзив, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо строку позовної давності зазначає, що він пропущений лише за період з 01.09.2016 по 01.03.2017, з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)».

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести рішення з урахуванням наявних доказів на підтвердження позиції позивача.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили, відповідач ОСОБА_1 надала суду відзив, відповідач ОСОБА_4 не скористався своїм правом на подачу відзиву. З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.01.2021, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.09.2022, інформація щодо реєстрації відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 відсутня (а.с. 136). Однак, відповідно до інформаційної довідки № 306991152 від 10.08.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, останній є власником квартири за вищевказаною адресою (а.с. 125).

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязанням з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до п. 12Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідачі користуються комунальними послугами, однак оплату не вносять. В результаті не виконання обов`язків у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.09.2016 по 01.01.2021 у розмірі 39 043,09 грн. Факт не внесення відповідачами оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 129).

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань.

З розрахунку, долученого Концерном «Міські теплові мережі»» до уточненої позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 01.09.2016 по 01.01.2021відповідачами було здійснено оплату в розмірі 75,00 грн у вересні 2016 року.

У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі № 759/16720/16-ц.

Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період.

Так, з матеріалів справи вбачається, що платіж в розмірі 75,00 грн у вересні 2016 року перевищує нараховану суму 0,00 грн. Відтак, відповідачем перервано строки позовної давності. Таким чином, суд приходить до переконання, що вже починаючи з жовтня 2016 року позивач мав можливість довідатися про порушення свого права і саме з цього часу для нього розпочався перебіг позовної давності. А тому кінцевий строк звернення до суду був жовтень 2019 року.

Однак, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом за період з 01.09.2016 по лютий 2017 року включно, а вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з 01.03.2017 по 01.01.2021 підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» підлягає частковому задоволенню за період з 01.03.2017 по 01.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання невідоме) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137, поточний рахунок № НОМЕР_3 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачанняза період з 01.03.2017 по 01.01.2021 у розмірі 33 467,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання невідоме) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137, рахунок № НОМЕР_4 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) судовий збір у розмірі по 972,70 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун