РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.11.2020 року Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №1567. Після розірвання шлюбу-змінити прізвище на ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), актовий запис № 1567.

Від даного шлюбу мають спільну дитину, неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останнього року сімейне життя між ними відсутнє, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення сім`ї. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем, розвинулась неприязнь один до одного. Втрачено почуття любові та поваги.

Як мати їхньої дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї незалежних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумного розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з нею.

Відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом . сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом. Відповідач приховує розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Державної допомоги на утримання дитини вона не отримує.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої до суду заяви (вх.№6545/23-вх) від 07.02.2023, позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, розгляд справи провести без її участі судові витрати стягнути з відповідача на її користь.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 14.11.2022 подав заяву, у якій просив розглянути клопотання про надання терміну на примирення без його участі, про наступне судове засідання просив повідомити через смс-повідомлення. Про судове засідання призначене на 07.02.2023 відповідач повідомлявся СМС повідомленням, проте до суду не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Ухвалою суду від 05.08.2022 відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 14.11.2022 за клопотанням позивачки ОСОБА_1 сторонам надавалося два місяці для примирення. Провадження у справі зупинялося.

Ухвалою суду від 09.01.2023 поновлене провадження у справі. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.11.2020 року Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів), актовий запис № 1567.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 1366, зареєстрований 26.06.2021 р. Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини понад один рік, не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. За наданий судом строк не примирилися.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, та малолітньої дитини, тому, суд прийшов до висновку про необхідність шлюб розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про доцільність розірвання шлюбу, вимогу позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, та положення СК України, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги в цій частині та відновлення їй дошлюбного прізвища " ОСОБА_3 ".

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Оскільки між сторонами відсутній спір щодо встановлення місця проживання дитини, тому суд прийшов до висновку, що місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 в порядку ч.1 ст. 160 СК України.

Судом також встановлено, що відповідач належної матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини, яка проживає разом з нею в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. При цьому суд враховує, що між сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня - 2100 грн., з липня - 2201 грн., з грудня - 2272 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2618 грн., з липня - 2744 грн., з грудня - 2833 грн. У 2023 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня становить - 2272 грн., з на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2833 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього утриманців, тощо), судом не встановлена.

Враховуючи встановлені по справі обставини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду у частці, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду - з 27.07.2022 р. до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину межах суми платежу за один місяць з 27.07.2022 р. по 27.08.2022 р.- допустити до негайного виконання.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки в сумі 992,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу , та за вимогу про стягнення аліментів в прибуток державного бюджету в сумі 992,40 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 55, 110, 112, 113, 115 , 180, 182, 191 СК України , керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.11.2020 року Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 1567, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити її дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ".

Малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2022 р. до повноліття дитини.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 27.07.2022 р. по 27.08.2022 р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Повний текст рішення виготовлено 10.02.2023

Суддя О.В.Панас