САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/77/23
Провадження №2/726/82/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Попович Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Стоцький Роман Миколайович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 20.06.1992 року між сторонами було укладено шлюб.

В період шлюбу у сторін народилось двоє синів, які станом на час розгляду справи є повнолітніми, та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та перебуває на утриманні позивача.

Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Сторони вже близько двох років не підтримують сімейні стосунки, проживають окремо, при цьому спільна донька сторін проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні.

Позивач переконаний, що їхній шлюб носить формальний характер та вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим та таким, що суперечить його інтересам.

Враховуючи викладене позивач просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дитини разом із ним.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, однак надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Із свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 20.06.1992 року Чернівецьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 865.

Встановлено також, що у сторін є неповнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету та майна, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Окрім того, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано по АДРЕСА_1 , однак фактично він проживає по АДРЕСА_2 .

Втановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, та здійснює свою підприємницьку діяльність на МТК «Калинівський ринок» у м. Чернівці.

Згідно сертифікату серії 10 ААЖ № 861735 від 11.11.2022 року, під час проходження профілактичного наркологічного огляду, ОСОБА_1 ознак наркологічних захворювань не виявлено.

Як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні стверджують, що більше двох років тому, відповідач ОСОБА_6 покинула сімю та переїхала на постійне проживання до іншого чоловіка. Спільна дитина ОСОБА_7 проживає разом із позивачем по АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні.

Як вбачається із письмових пояснень свідка ОСОБА_8 , який є батьком відповідача, останній підтверджує, що його донька ОСОБА_6 близько 3-х років не проживає із ОСОБА_1 натомість спільна донька сторін ОСОБА_7 , постійно проживає разом із батьком по АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні.

Із письмових пояснень ОСОБА_9 , сина позивача, він, разом із батьком ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_3 постійно проживають разом по АДРЕСА_2 .

Таким чином встановлено, що спільна дитина сторін постійно проживає разом із батьком ОСОБА_1 ..

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави- учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях ще до дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;' по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У постанові від 15.01.2020р. у справі №200/952/18 (провадження № 61- !4859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо тою, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 22.12.2021.р. у справі №339/143/20 провадження № 61-6809св21, зокрема Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Окрім того, згідно ч. 2, 3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , вона проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . Більше двох років батько самостійно виховує її та підтримує. Бажає і надалі проживати разом із батьком.

З урахуванням того, що спільна донька сторін ОСОБА_7 постійно проживає разом із батьком, знаходиться на його утриманні, виявляє бажання і у подальшому проживати разом із батьком, за відсутності між сторонами спору про визначення місця проживання дитини, суд вважає за можливе визначити її місце проживання із позивачем.

Керуючись ст. 16 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 19, 24, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 49, 137, 141, 280-285, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 20.06.1992 року Чернівецьким міським відділом ЗАГС, актовий запис № 865 розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем його фактичного проживання по АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук