Ухвала

01 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 755/17313/17

провадження № 61-20436св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чернишова Вікторія Валеріївна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року в складі колегії суддів:

Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування двосторонньої реституції.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який укладений 01 квітня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 727.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

У грудні 2021 року представник ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду,

а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. Цією ж ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від

01 грудня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовлено.

У січні 2022 року представник ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2022 року зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року до закінчення її перегляду

в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Русинчука М. М., Антоненко Н. О., Дундар І. О. у цій справі визнано необґрунтованою, а заяву про відвід колегії суддів передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті

33 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в задоволенні заяви

ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Русинчука М. М., Антоненко Н. О.,

Дундар І. О. відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

30 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку подала до Верховного Суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю представника позивача в режимі відеоконференції.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, тому підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю представника позивача в режимі відеоконференції немає.

Керуючись статтями 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , яке подане її представником ОСОБА_3 , про розгляд справи в судовому засіданні за участю представника позивача в режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук