ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 613/734/21 Номер провадження 22-ц/814/128/23Головуючий у 1-й інстанції Уварова Ю.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю адвоката Колєсніка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат»

на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18 лютого 2022 року, постановлене суддею Уваровою Ю.В. (повний текст складено 31 березня 2022 року),

по справі за позовом державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» до ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідницький центр «Агротех», про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в:

28.05.2021 державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» звернулося в суду з позовом, в якому просить визнати недійсними угоди про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок, що були укладені між підприємством та відповідачами у період із 03.12.2019 по 28.12.2019 під час процедури приватизації підприємства без згоди органу приватизації, що не відповідає вимогам ч.4 ст.12 Закону Укораїни «Про приватизацію державного у комунального майна».

В обґрунтування вимог позову посилається на те, що підприємство спеціалізується на виробництві сільскогосподарської продукції шляхом оброблення земельних ділянок, які перебувають у володінні підприємства на праві постійного користування (земельні ділянки державної власності) та правах оренди (земельні ділянки (паї), які належать фізичним особам).

Згідно із Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21 червня 2017 №307 «Про передачу єдиного майнового комплексу державного підприємства "Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат", підприємство передано до сфери управління регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області. Останнє своїм наказом від 24.04.2018 №895 прийняло рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат».

Інформаційне повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» розміщене на сайті httos://ubiz.ua - електронний майданчик, через який здійснювався аукціон, містило наступні відомості: «Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2019 №184014843 ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» орендує у приватних осіб земельні ділянки загальною площею 494,2163 га за 117 договорами оренди».

10 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» укладено Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», а 28 січня 2020 року складено та підписано акт приймання-передачі державного майна на виконання вказаного договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій, Луганській областях від 25.02.2020 №00434 вирішено припинити юридичну особу - Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» (ідентифікаційний код 00387298). Створено комісію з припинення юридичної особи, головою якої призначено Брижань М.О. та відповідні відомості внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч.4 ст.105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Проте, директором ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», якого звільнено з посади 28.04.2020, жодні документи, що стосувалися б права оренди підприємства земельних ділянок, голові комісії з припинення не передані.

Під час здійснення реорганізації підприємства за результатами численних судових спорів позивачу стало відомо про розірвання директором ОСОБА_12 за своїм одноособовим рішенням без згоди органу приватизації договорів оренди землі з відповідачами, а саме: 03.12.2019 - із орендодавцями ОСОБА_1 (відносно двох земельних ділянок), ОСОБА_3 (відносно двох земельних ділянок); від 28.12.2019 - із орендодавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (відносно двох земельних ділянок), 24.12.2019 із ОСОБА_9 , 27.12.2019 ОСОБА_10 , ОСОБА_11

07.03.2018 набув чинності Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна», відповідно до положень частиини 4 статті 12 цього Закону із дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні.

Зазначені обмеження діють до завершення приватизації об`єкта.

Таким чином, починаючи з дня прийняття рішення про приватизацію Державного підприємства - з 24.04.2018 і до завершення приватизації 03.02.2020 (Наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях від 03.02.2020 №00299) як саме ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» (від імені та в інтересах якого у правовідносинах виступає директор), так і уповноважені органи управління були позбавлені права без згоди органів приватизації вчиняти правочини, предметом яких є відчуження підприємством земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству або перебуває в його користуванні.

Листом №20-05-00124 від 11.01.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях повідомило, що згода директору Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» на розірвання договорів оренди землі Регіональним відділенням ФДМУ не надавалась.

Тому укладені між ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та відповідачами, як власниками земельних ділянок, угоди про розірвання договорів оренди землі є недійсними, про що підприємство просить постановити судове рішення.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18 лютого 2022 року у задоволенні позову Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів, що право оренди належних відповідачам земельних ділянок входило до складу єдиного майнового комплексу підприємства, а тому відсутні підстави вважати, що унаслідок укладення оспорюваних додаткових угод про розірвання договорів оренди відбулося зменшення вартості майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належала підприємству або перебувала в його користуванні. Позивачем не зазначено конкретну площу, на яку зменшився розмір земельної ділянки, та які саме його права порушені відповідачами. Доказів, що, укладаючи угоди про розірвання договорів оренди, власники земельних ділянок знали або не могли не знати, що директор підприємства діяв без належних повноважень, або, що для укладення цих угод існували будь-які обмеження, в тому числі пов`язані з приватизацією даного державного підприємства,- суду не надавалося. Крім того, суд першої інстанції надав правову оцінку обраному позивачем способу захисту, як такому, що не відповідає закону. Враховуючи заявлені в позові підстави визнання недійсними оспорюваних угод в силу ст.12 Закону України «Про првиатизацію державного у комунального майна», що відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним правочином, а тому визнання таких правочинів недійсними не вимагається.

Із таким рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційном порядку.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам спарви, позивач просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що в оспорюваних договорах міститься інформація про площу земельних ділянок, відносно яких розірвана оренда, тобто наявні відомості про площу, на яку зменшилася земельна ділянка, що перебувала у користуванні підприємства.

Посилаючись на норми ст.ст.1,12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», який набув чинності 07.03.2018, доводить, що, починаючи з дня прийняття рішення про приватизацію державного підприємства згідно наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 24.04.2018 №895 і до завершення приватизації 03.02.2020 (наказ від 03.02.2020 №00299) заборонено без згоди органів приватизації вчиняти правочини, предметом яких є відчуження підприємством майнових прав на земельну ділянку та, або внаслідок яких може відбутися зменшення розміру земельної ділянки, що перебуває в користуванні такого підприємства.

Оспорювані угоди укладені директором підприємства в порушення вимог закону без згоди органу приватизації, тому такі дії є протиправними, а угоди недійсними в силу положень ч.4 ст.12 Закону.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 відкрито апеляційне провадження та ухвалою суду від 25.08.2022 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

12.11.2022 адвокат Колєснік І.А., як представник ОСОБА_2 , повідомив про смерть відповідача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заявив клопотання про заміну сторони правонаступником.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.11.2022 ОСОБА_2 залучено до участі у справі як правонаступника відповідача ОСОБА_1 .

21.12.2022 відповідач ОСОБА_8 надіслала до апеляційного суду свої заперечення щодо апеляційної скарги, вказавши, що не порушувала права позивача та діяла добровільно при укладенні оспорюваних угод щодо розірвання договорів оренди належних їй земельних ділянок. Просить у задоволенні вимог позивача відмовити.

22.12.2022 адвокат Колєснік І.А., який представляє інтереси правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 , направив до апеляційного суду письмові пояснення, в яких зазначає, що вимога про визнання недійсним правочину з підстав його недійсності в силу закону (нікчемний правочин) не є належним способом судового захисту. Позивач заявив неналежний спосіб судового захисту, при цьому ним не заявлено жодних вимог щодо застосування наслідків нікчемності правочину. Звертає увагу, що позивач виступає не на захист своїх суб`єктивних цивільних прав, а іншої особи ТОВ НВДЦ «Агротех», що є підставою для визнання позову необгрунтованим. Угода про припинення права оренди шляхом розірвання за взаємною згодою сторін не є правочином щодо відчуження права оренди. Право сторін припинити договір оренди за взаємною згодою передбачено законодавством, умовами самого договору та не може бути обмежене нормами Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», які не підлягають застосування в даних спірних правовідносинах.

В суді апеляційної інстанції адвокат Колєснік І.А. заперечив проти апеляційної скарги з підстав, аналогічних викладеним у письмових поясненнях, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Представники позивача та третьої особи направили суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримуючи доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи, які повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, що згідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Колєснік І.А., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Згідно з Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21 червня 2017 №307 «Про передачу єдиного майнового комплексу державного підприємства "Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат"» вказане підприємство передано до сфери управління регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

Наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 №447 затверджено перелік об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 року, до якого включено державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат»./а.с.8-16 т.1/

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області №895 від 24.04.2018 прийнято рішення про приватизацію шляхом продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат»./а.с.24 т.1/

10 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово- курсовий комбінат», код за , розташованого за адресою: 62103, Харківська область, Богодухівський р-н, село Лозова./а.с.33-43 т.1/

На виконання вказаного договору 28 січня 2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «АГРОТЕХ» складено та підписано акт приймання-передачі державного майна./а.с.44-49 т.1/

Наказом №00434 від 25.02.2020 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій, Луганській областях вирішено припинити юридичну особу - Державне підприємство «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» (ідентифікаційний код 00387298), створено комісію з припинення юридичної особи, головою комісії призначено БрижаньМ.О./а.с.51-53 т.1/

Відомості про перебування ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово- курсовий комбінат» в стані припинення внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань./а.с.25 т.1/

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру позивачу належить право оренди земельних ділянок, які належать на праві власностівідповідачам, а саме:

- ОСОБА_1 дві земельні ділянки з кадастрвоими номерами :03:002:0022, :03:002:0023;

- ОСОБА_3 - дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0093, :03:003:0094;

- ОСОБА_4 - кадастровий номер :03:003:0016;

- ОСОБА_13 кадастровий номер :03:003:0043;

- ОСОБА_6 кадастровий номер :03:003:0022;

- ОСОБА_7 кадастровий номер :03:003:0047;

- ОСОБА_8 дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0112, :03:003:0113;

- ОСОБА_9 кадастровий номер :03:002:0147;

- ОСОБА_10 кадастровий номер :03:002:0018;

- ОСОБА_14 кадастровий номер :03:003:0001./а.с.56-78 т.1/

Угодами, укладеними від імені орендаря ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» директором ОСОБА_12 , 03.12.2019 - з орендодавцями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 24.12.2019 з орендодавцем ОСОБА_9 , 27.12.2019 з орендодавцем ОСОБА_10 , 27.12.2019 з орендодавцем ОСОБА_11 , 28.12.2019- з орендодавцями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 достроково розірвано договори оренди вказаних земельних ділянок./а.с.79-91 т.1/

Відповідно до інформації, викладеної у листі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях №20-05-00124 від 11.01.2020, згода директору Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» на розірвання договорів оренди землі Регіональним відділенням ФДМУ не надавалась./а.с.54 т.1/

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні.

Відповідно до абз.14 ч.4 ст.12 Закону, якщо дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчиняються без попереднього погодження органом приватизації та з покупцем (у період з дати підписання договору купівлі-продажу до переходу права власності до покупця), такий правочин є недійсним.

В Інформаційному повідомленні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про проведення продажу на аукціоні об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат», яке було розміщено на електронному майданчику, зазначено, що ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» орендує у приватних осіб земельні ділянки загальною площею 494,2163 га за 117 договорами оренди. Зазначені земельні ділянки не обліковуються на балансі ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» та не входять до складу єдиного майнового комплексу, що пропонується до продажу.

Умовами договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - ДП «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» від 10.01.2020 (п.5.5.) визначено, що покупець є правонаступником майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків Державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовийкомбінат» відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.1.3 договору земельні ділянки не входять до складу об`єкта приватизації, тому питання землекористування покупець вирішує самостійно в установленному чиним законодавством порядку після переходу до покупця права власності на об`єкт приватизації.

У відповідях Фонду держмайна на запит представника відповідачів та на колективне звернення самих відповідачів також зазначено, що земельні ділянки приватної форми власності, які орендуються підприємством, не є власністю підприємства та не обліковуються на його балансі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жоден із зазначених досліджених судом документів (інформаційне повідомлення РВ ФДМ, договір купівлі-продажу, листи Фонду держмайна, інвентаризаційні описи, тощо) не містить відомостей про те, що право оренди належних відповідачам земельних ділянок входило до складу Єдиного майнового комплексу ДП «Богодухівський СУКК», отже відсутні підстави вважати, що внаслідок укладення угод про розірвання договорів оренди з відповідачами відбулось зменшення вартості майна підприємства, або зменшення розміру земельної ділянки, що належало підприємству або перебувало в його користуванні. При цьому позивач не зазначив конкретну суму, на яку зменшилась вартість майна, та площі, на яку, на думку позивача, зменшився розмір земельної ділянки. Районний суд дійшов висновку, що положення ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Правова оцінка певних фактів, надана господарським судом при розгляді справи №922/89/20, не є обов`язковою для суду. Доказів того, що, укладаючи угоди про розірвання договорів оренди, власники земельних ділянок - відповідачі у справі знали або не могли не знати, що директор державного підприємства діяв без належних повноважень або, що для укладення цих угод існували будь-які обмеження, в тому числі пов`язані з приватизацією даного державного підприємства, суду не надавалось. Також районний суд вказав, що визнання нікчемного правочину недійсним законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону, а вимога про встановлення нікчемності правочину без застосування наслідків недійсності правочину є неналежним способом захисту.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що висновки районного суду щодо підстав відмови в позові є протирічивими та грунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. При цьому колегія суддів враховує таке.

Щодо помилковості висновку суду першої інстанції, що на спірні правовідносини не поширюються положення ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», з дня прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства або пакета акцій (частки) господарського товариства і до переходу права власності до покупця або припинення приватизації об`єкта приватизації відповідно до частини шостої цієї статті без згоди органів приватизації такі підприємства (товариства), їх уповноважені органи управління не мають права щодо вчинення правочинів та/або господарських зобов`язань, предметом яких є відчуження підприємством та/або господарським товариством або набуття ним земельної ділянки та іншого нерухомого майна, та/або майнових прав на зазначені об`єкти та/або внаслідок яких може відбутися зменшення вартості такого майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству та/або господарському товариству або перебуває в його користуванні.

Відповідно до абз. 14 ч.4 ст.12 Закону, якщо дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, вчиняються без попереднього погодження органом приватизації та з покупцем (у період з дати підписання договору купівлі-продажу до переходу права власності до покупця), такий правочин є недійсним.

Викладені норми Закону є імперативними та підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

З огляду на цитовані норми матеріального права колегія суддів приходить до висновку, що з моменту ухвалення Наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Харківській області від 24.04.2018 №895 почали діяти обмеження для діяльності об`єкта малої приватизації, передбачені ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», до закінчення приватизації, тобто до 03.02.2020.

Висновки районного суду про те, що спірні земельні ділянки не входили до єдиного майнового комплексу державного підприємства, що підлягало приватизації, а тому відносно них правомірно укладені угоди про розірвання договорів оренди, - апеляційний суд визнає помилковими та такими, що також протирічать висновкам суду в оспорюваному рішенні щодо відсутності підстав для визнання угод недійсними, оскільки вони в силу закону є нікчемними.

Оскільки законодавцем визначений обмежений порядок та умови розпорядження речовими правами об`єкта приватизації, у тому числі щодо відчуження майнових прав на земельні ділянки, які перебувають у його корисутванні, укладення з відповідачами угод про розірвання договорів оренди у період здійснення приватизації державного підприємства без дотримання встановленої законом обов`язкової згоди на це органу приватизації - є незаконним, спрямованим на зменшення розміру земельних ділянок, які перебували в користуванні підприємства за укладеними раніше договорами оренди.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що приписи частини 4 статті 12 указаного Закону, які встановлюють обмеженний порядок та умови розпорядження майновими правами об`єкта приватизації, за наслідками не пов`язують із встановленням вини та її форму в учасників оспорюваних угод, а тому заперечення відповідачами наявності в них умислу на порушення вказаних вимог закону при розірванні договорів оренди не мають юридичного значення для правової кваліфікації оспорюваних угод нікчемними.

Кодегія суддів погоджується з тим, що земельні ділянки відповідачів є їх приватною власністю та перебували у користуванні (оренді) позивача на підставі договорів оренди, а отже право оренди не підлягає обліку на балансі підприємства. Однак розірвання цих договорів оренди під час приватизації орендаря за відсутності згоди органу приватизації на укладення таких правочинів призвело до зменшення розміру земельних ділянок, що перебували в користуванні підприємства, а отже здійснені всупереч інтересам останнього та всупереч інтересам переможця аукціону.

Відсутність у позові визначення загальної площі земельних ділянок, які перебували в оренді позивача та вибули внаслідок нікчемних угод не впливає на юридично значимі висновки щодо неправомірності таких угод під час приватизації державного підприємтсва без згоди органу приватизації на укладення таких угод.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.05.20022 по справі №208/9102/15-ц.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в позові. А саме, колегія суддів робить висновок, що заявлені позивачем до визнання недійсними угоди про розірвання договорів оренди земельних ділянок відповідачів є нікчемними за прямою вказівкою закону згідно ч.4 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», який підлягає застосуванню у спірних парвовідносинах. При цьому, оскільки визнання правочинів нікчемними законом не вимагається, а позивач не заявив вимог про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, у задоволенін позову необхідно відмовити з підстав неналежного засобу захисту.

Заперечення представником відповідача адвокатом Колєснік І.А. проти апеляційної скарги з обгрунтуванням того, що угода про припинення права оренди шляхом розірвання за взаємною згодою сторін не є правочином щодо відчуження права оренди є неспроможними, оскільки за змістом вказана угода відповідає положенням ч.1 ст.202 ЦК України, яка дає визначення поняття правочину, як дії особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Доводи відповідачів, що право сторін припинити договір оренди за взаємною згодою передбачено законодавством, умовами самого договору та не може бути обмежене нормами Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», які не підлягають застосування в даних спірних правовідносинах, - колегія суддів відхилє як безпідставні та такі, що грунтуються на довільному вибірковому тлумаченні норм права на свою користь, без урахування норми ч.2 ст.215 ЦК Украни та ст.12 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна», оскільки саме Законом визначені певні обмеження щодо вчинення правочинів під час зідйснення приватизації державного підприємства.

Колегія суддів також визнає необхідним зазначити, що абзацом 2 ч.5 ст.216 ЦК України передбачена можливість суду застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, однак в даній справі підстави для їх застосування відсутні, оскільки матеріали справи не містять доказів настання таких наслідків, а саме: фактичне вибуття орендованих позивачем земельних ділянок з його користування, державна реєстрація нікчемних угод і т.д. В суді апеляційної інстанції адвокат Колєснік І.А. також підтвердив, що реєстрація угод не відбулася, спірні земельні ділянки у користування інших осіб не перейшли.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в позові.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376 п.п.3,4, ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Богодухівський сільськогосподарський учбово-курсовий комбінат» задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18 лютого 2022 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову згідно мотивувальної частини цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.01.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак