Справа № 188/1135/22
Провадження № 2/188/123/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Могиленко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року відкрите провадження за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу.

У обґрунтування позову позивач вказала, що з літа 2018 року подружні відносини з відповідачем повністю припинені, спроб для їх відновлення сторони не здійснюють, шлюб існує лише формально, тому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 лютого 2018 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 406. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судові засідання, призначені на 03 листопада 2022 року та 25 січня 2023 року, сторони не з`явилися, позивач повідомлена належним чином, а відповідач - через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач заяв та клопотань до суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

У частині 2 статті 112 СК України зазначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач знаходиться у м. Лисичанську на тимчасово окупованій території Луганської області в районі бойових дій.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169) Лисичанська міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області є тимчасово окупованою територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Лисичанськ Луганської області є загальновідомим.

У суду відсутня можливість належним чином повідомити відповідача про наявність у суді цієї цивільної справи, надати (надіслати) йому копію позову та процесуальних документів, вручити (надіслати) судову повістку. Враховуючи характер бойових дій, суд допускає відсутність у відповідача можливості доступу до будь-яких засобів зв`язку, номера засобів зв`язку відповідача у позові не вказані, у системі «Електронний суд» він не зареєстрований.

За таких обставин відсутність належним чином підтвердженої згоди відповідача на розірвання шлюбу, на думку суду, є підставою для вжиття судом заходів для примирення подружжя шляхом надання відповідного строку з метою забезпечення рівності прав учасників судового процесу, що є однією з основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.111 СК України, ст. ст.251, 253, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити сторонам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення тривалістю шість місяців, тобто до 25 липня 2023 року.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до 25 липня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана тільки в частині зупинення провадження у справі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заперечення на ухвалу в тій частині, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя П. О. Бурда