Справа № 367/9330/23
Провадження №2/367/2331/2024
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки в якій позивач просить: визнати предметом іпотеки за договором іпотеки від 03 вересня 2021 року житловий будинок, загальною площею 87,5 кв м, житловою площею 27,5 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0190 га, кадастровий номер :01:002:0114; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 87,5 кв м, житловою площею 27,5 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0190 га кадастровий номер :01:002:0114.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено дві вимоги: немайнового та майнового характеру, але до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 175,177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, позивачем надано до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за подання позову до суду за дві вимоги немайнового характеру на суму 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

У абз. 2 п. 6 Постанови ПВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» заначено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред`явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов`язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Так, відповідно до п.п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно із п.п. 2, 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно п. а ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В порушення п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначена ціна позову, з урахуванням вимог ст. 176 ЦПК України.

Так, при зверненні до суду із даним позовом позивачем вказано, що подається позов немайнового характеру та додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок. Проте, як вбачається з позовної заяви однією з вимог є звернення стягнення на предмет іпотеки, в свою чергу звернення стягнення на предмет іпотеки є вимогою майнового характеру, у зв`язку з чим, ціною такого позову має бути вартість майна, щодо якого заявлено про стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, позивачем не визначено реальну ціну позову на час його подачі, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна, не надано документи, які підтверджують таку вартість, суд вважає за необхідне попередньо визначити розмір судового збору в максимальному розмірі за ставками визначеними ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 13 420,00 грн.

Так з урахуванням сплаченого судового збору у розмір 1073,60 грн., позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 12 346,40 грн. та надати документ, що підтверджує сплату судового збору, або надати документ, який відповідно до законодавства України підтверджує підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Вищевикладене не дає підставу суду зробити висновок про належне оформлення позовної заяви у відповідності до ст.175,177 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Статтею 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175,177,185,258,260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді - 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя Ю.В. Кравчук