Справа № 567/1040/23
22 грудня 2023 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі :
головуючий суддя Василевич О.В.
секретар Клімович О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача-адвоката Штогрін В.С. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Штогрін В.С. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10.07.2023 року, яке постановою Рівненського апеляційного суду від 19.09.2023 року залишено без змін, вказаний позов задоволено в повному обсязі. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 червня 2016 року Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис № 6), та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

13.07.2022 року, після ухвалення судового рішення, з використанням засобів поштового зв`язку представник позивача - адвокат Штогрін В.С. звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить вирішити питання судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги та стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7 000 грн.

В обґрунтування заяви з посиланням на ч.8 ст.141 ЦПК України вказує, що витрати позивача, які ним понесені у зв`язку з розглядом справи та пов`язані з правничою допомогою адвоката становлять 7 000 грн., на підтвердження чого надала копію договору про надання правової допомоги №05/06/01 від 05.06.2023 року, копію рахунку від 05.06.2023 року, копію акту про виконання договору з описом виконаної роботи від 12.07.2023 року та копію банківської квитанції від 05.06.2023 року про оплату за надані послуги згідно вищевказаного договору.

Зазначає, що сторонами договору про надання правововї допомоги в розділі ІІІ узгоджено фіксований розмір вартості правової допомоги, який становить 7 000 грн. Позивач ОСОБА_1 в повному розмірі сплатив вартість правової допомоги згідно умов договору, що підтверджується банківською квитанцією від 05.06.2023 року.

Позивач та його представник - адвокат Штогрин В.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача в поданій до суду заяві просила проводити судове засідання у відсутності позивача та його представника, підтримала заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, з підстав викладених у ній.

Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про стягнення з неї на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вважає таку заяву безпідставною, а заявлений до стягнення з неї розмір судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, необгрунтованим та невиправдано завищеним. Просила відмовити позивачу в ухваленні додаткового рішення про стягнення з неї на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 7 000 грн.

Згідно з п.3 ч.1, ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1 ст.60, ч.4 ст.62 ЦПК України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076 від 5 липня 2012 року.

Так, відповідно до ст.1 Закону № 5076 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9).

Згідно з положеннями ст.19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно із ст.30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу положень ст.137 ЦПК України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні на користь якої ухвалене рішення підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

З наданих суду доказів вбачається, що 05 червня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Скорпіон», в особі директора Давидюка М.М., було укладено договір про надання правової допомоги № 05/06/01 від 05.06.2023 року.

Згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1088210 від 06.06.2023 року Адвокатське об`єднання «Скорпіон» уповноважило адвоката Штогрін В.С. представляти інтереси ОСОБА_1 в Острозькому районному суді Рівненської області.

Згідно розділу ІІІ вищевказаного договору сторонами узгоджено фіксований розмір вартості правової допомоги, який становить 7 000 грн. При визначенні розміру гонорару сторони договору враховували, зокрема, значимість спору для позивача, складність роботи, що має бути виконана адвокатом, нетиповість спору та кваліфікацію і досвід адвоката.

Як вбачається з рахунку від 05.06.2023 року та банківської квитанції від 05.06.2023 року позивач ОСОБА_1 сплатив на користь адвокатського об`єднання «Скорпіон» 7000 грн. за адвокатські послуги згідно договору про надання правової допомоги № 05/06/01.

Згідно акту від 12.07.2023 року про виконання договору № 05/06/01 від 05.06.2023 року АО «Скорпіон» (виконавець) надало, а позивач ОСОБА_1 (замовник) прийняв правову допомогу (адвокатські послуги) згідно договору про надання правової допомоги №05/06/01 від 05 червня 2023 року. На виконання вищевказаного договору виконавець здійснив вивчення документів ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу (1 год. по 500 грн. = 500 грн.), надано консультацію ОСОБА_1 щодо порядку розірвання шлюбу (2 год. по 500 грн. = 1 000 грн.), здійснив підготовку та подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (3 год. по 1 000 грн. = 3 000 грн.), здійснив підготовку та подання до суду пояснень ОСОБА_1 до позовної заяви про розірвання шлюбу (1,5 год. по 1 000 грн. = 1 500 грн.), здійснив підготовку та подання до суду заяви ОСОБА_1 по суті спору (1 год. по 1 000 грн. = 1 000 грн.).

Відповідно до вищевказаного акту про виконання договору від 12.07.2023 року загальна вартість адвокатських послуг становить 7 000 грн.

При вирішенні заяви представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про розірвання шлюбу суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 року (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 року (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обгрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат : 1) їх дійсність 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із припиненням фактичних шлюбних стосунків, відсутністю спільного побуту та ведення спільного господарства, сторони на час вирішення спору впродовж півтора роки проживали окремо. При цьому, відповідачка проти позовних вимог заперечень не висловлювала та у поданому до суду відзиві на позовну заяву фактично висловила свою згоду на розірвання шлюбу.

Тобто, даний спір про розірвання шлюбу для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії сімейних спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог (поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей тощо), відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою (тим більше, що відповідачка навіть не заперечує проти розірвання шлюбу).

Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Так, до позовної заяви додано повторно видане свідоцтво про шлюб від 06.06.2023 року, копія паспорта позивача, картка платника податків та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.06.2023 року.

Тобто, це всі документи, що були надані представником позивача і стосуються суті спору.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, окрім того у подружжя відсутні спільні діти, а відтак за відсутності заперечень зі сторони відповідачки щодо розірвання шлюбу, останній міг бути розірваний через органи РАЦС шляхом подання подружжям спільної заяви, що взагалі б виключало необхідність звернення до суду та необхідність звернення позивача до захисника за правовою допомогою. Вирішення спору про розірвання шлюбу згідно ухвали суду про відкриття провадження від 16.06.2023 року було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не передбачало участі адвоката у судовому засіданні.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 500 грн.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 137, 141, 270 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву представника позивача - адвоката Штогрін В.С. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст додаткового рішення складено 29 грудня 2023 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.