Справа № 450/1550/22 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/2509/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Величка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Величка Ореста Миколайовича на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року в складі судді Кукси Д.А. у справі за заявою представника заявника, адвоката Шкарупська-Баранова Наталії Богданівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

встановив:

У провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 липня 2022 року відкрито загальне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження.

31.05.2022 представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Просила у порядку забезпечення позову накласти арешт на земельні ділянки: кадастровий номер :01:002:0920, загальною площею 0,0392 га; :01:002:0921, загальною площею 0,0391 га; :01:002:0922, загальною площею 0,0559 га; :01:002:0923, загальною площею 0,0393 га, що розташовані у с. Конопниця Пустомитівського (Львівського) району Львівської області.

Заяву обґрунтовувала тим, що у 2019 році ОСОБА_3 набуто у власність чотири земельні ділянки у с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області, а саме:

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0920, загальною площею 0,0392 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі договору купівлі-продажу укладеного 30.07.2019 року №714, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2022 р., індексний номер Витягу 293837388.

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0921, загальною площею 0,0391 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 30.07.2019 року №718, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2022 р., індексний номер Витягу 293839095;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0922, загальною площею 0,0559 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного 24.07.2019 №686, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2022 р., індексний номер Витягу 293835812;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0923, загальною площею 0,0393 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного 24.07.2019 №690, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Візняк О.О. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.01.2022 р., індексний номер Витягу 293838236.

На зазначених земельних ділянках ОСОБА_3 розпочав будівництво житлових будинків.

У той час, коли будівництво ОСОБА_3 вже велося, у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння (цивільна справа №450/3032/19).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З цей час будівництво житлових будинків ОСОБА_3 було завершено та на його замовлення 01.12.2021 ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» виготовлено технічні паспорти на будинки садибного типу з господарськими будівлями і спорудами (інвентаризаційна справа № 25587, інвентаризаційна справа №25587, інвентаризаційна справа № 25589, інвентаризаційна справа № 25586).

01.02.2022 Державною інспекцією архітектури та містобудування України (ДІАМ) зареєстровано декларації про готовність об`єктів до експлуатації (реєстраційний номер ІУ41, реєстраційний номер ІУ63, реєстраційний номер ІУ 87, реєстраційний номер ІУ 28) та житловим об`єктам присвоєно адреси, що підтверджується витягами з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

11.05.2022, тобто вже після реєстрації декларацій про готовність до експлуатації всіх чотирьох будинків, постановою Верховного Суду скасовано рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі №450/3032/19, одночасно постановлено нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а саме: витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельні ділянки, кадастрові номери: :01:002:0920; :01:002:0921; :01:002:0922; :01:002:0923, що розташовані у с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області.

Таким чином, судовим рішенням витребувано у власника земельні ділянки, на яких вже збудовано та введено в експлуатацію житлові будинки, що належать ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_2 може зареєструвати право власності на спірні земельні ділянки на підставі судового рішення, а відтак у нього виникне можливість їх подальшого відчуження в користь третіх осіб разом з збудованими на цих ділянках житловими будинками, що у випадку задоволення Пустомитівським районним судом Львівської області позову ОСОБА_3 унеможливить виконання рішення суду.

Вважає, що найбільш дієвим заходом у даному випадку є забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер :01:002:0920, загальною площею 0,0392 га; :01:002:0921, загальною площею 0,0391 га; :01:002:0922, загальною площею 0,0559 га; :01:002:0923, загальною площею 0,0393 га, що розташовані у с. Конопниця Пустомитівського Львівської області.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року заяву представника заявника, адвоката Шкарупської Баранової Наталії Богданівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено.

Накладено арешт на:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0920, загальною площею 0,0392 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Конопниця Пустомитівського (Львівського району) Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності 32610782;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0921, загальною площею 0,0391 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Конопниця Пустомитівського (Львівського району) Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності 32611948;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0922, загальною площею 0,0559 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Конопниця Пустомитівського (Львівського району) Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності 32531336;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0923, загальною площею 0,0393 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Конопниця Пустомитівського (Львівського району) Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , номер запису про право власності 32533028.

Роз`яснено заявнику та його представнику, що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Величко О.М., вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Звертаючись до хронології подій зазначає, що саме відповідач ОСОБА_2 , а не позивач набув у власність чотири земельні ділянки у с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області та реалізуючи своє право власності на такі використовував їх для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд, зокрема виготовив будівельні паспорти та подав повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

05.08.2019 відповідачу стало відомо, що право власності на оспорювані земельні ділянки перейшло до ОСОБА_4 , у зв`язку з чим був поданий позов про скасування відповідних договорів та витребування майна.

Зазначає, що Верховний Суд констатував, що земельні ділянки вибули із володіння ОСОБА_2 поза його волею на підставі підроблених документів.

Стверджує, що після незаконного отримання земельних ділянок, позивачем були вчинені дії щодо легалізації будівництва будинків з метою заволодіння останніми, хоча такі ним не будувалися.

При цьому, накладення арешту на земельні ділянки порушує права ОСОБА_2 та унеможливлює виконання постанови Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 450/3023/19, яка є остаточною.

Також зазначає, що арешт накладено на земельні ділянки які перебувають у власності ОСОБА_3 , при цьому боржником зазначено ОСОБА_2 .

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року, відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що невжиття таких заходів може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення, порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Зокрема, вид забезпечення позову, запропонований у заяві про забезпечення позову, є співмірним із заявленими в заяві вимогами, тому суд вважав, що доводи щодо необхідності вжиття вказаних заходів забезпечення позову є обґрунтованими.

Підстав для встановлення зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 1/an_8423/ed_2018_02_28/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#8423" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову, які можуть застосовуватися судом визначені ч 1 ст. 150 ЦПК України.

Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З матеріалів справи встановлено, що на даний час на розгляді у Пустомитівському районному суді Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки.

Тобто предметом спірних правовідносин є вимоги ОСОБА_3 , які носять майновий характер, оскільки стосуються нерухомого майна.

На обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову сторона позивача, покликаючись на відповідні судові рішення, свої доводи зводила до того, що відповідач ОСОБА_2 може зареєструвати право власності на спірні земельні ділянки, відтак у нього виникне можливість їх подальшого відчуження на користь третіх осіб разом із збудованими на цих ділянках житловими будинками.

В свою чергу, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду першої інстанції було відомо про спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вимоги якого зводилися до визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння (справа №450/3032/19), оскільки про такий було зазначено самим позивачем у справі.

Зокрема, на момент подання заяви про забезпечення позову та розгляду такої судом, Верховним Судом прийнято постанову від 11.05.2022, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Лагоміна Артур Анатолійович, задоволено частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Світлана Тарасівна, про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 земельні ділянки, кадастрові номери: :01:002:0920; :01:002:0921; :01:002:0922; :01:002:0923, що розташовані у с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат зі сплати судового збору 43 990,90 грн.

Зазначена постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, а також оприлюднена у ЄДРСР 19.05.2022.

Натомість, як зазначалося вище, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Колегія суддів виходить з того, що кожний наступний спір не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення виконання своїх зобов`язань чи виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Разом з цим, обставини, які склалися дають підстави для беззаперечного висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову у даній справі матиме наслідком заборону вчинення будь яких юридично значимих дій із арештованим майном, що безумовно порушує майнові права та інтереси ОСОБА_2 на виконання постанови Верховного Суду від 11.05.2022, відтак є спробою ускладнити виконання зобов`язань за судовим рішенням, яке набрало законної сили, фактично зневілювавши у такий спосіб принципи обов`язковості судового рішення та правової визначеності.

В цьому, контексті колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що з метою ефективності захисту прав учасників справи, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки така є спробою ускладнити виконання зобов`язань за судовим рішенням, яке набрало законної сили, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної ухвали, яку необхідно скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Величко Ореста Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2022 року скасувати.

У задоволенні заяви представника заявника, адвоката Шкарупська-Баранова Наталії Богданівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер :01:002:0920, загальною площею 0,0392 га; :01:002:0921, загальною площею 0,0391 га; :01:002:0922, загальною площею 0,0559 га; :01:002:0923, загальною площею 0,0393 га, що розташовані у с. Конопниця Пустомитівського (Львівського) району Львівської області відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк