Справа № 180/895/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявоюдо ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позовну заяву обгрунтовано тим, що 21 грудня 2021 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, за яким відповідачка позичила у неї грошову суму в розмірі 10000 доларів США з домовленими щомісячними відсотками (3%), що складає 300 доларів США, про що було складено розписку. Станом на 19 квітня 2023 року борг складає 10000 доларів США, що еквівалентно 365600 гривень, а також 4500 доларів США 3% щомісячно, що еквівалентно 164520 гривень, а всього 530120 гривень. На прохання повернути борг відповідачка сказала, що ніяких грошей вона не брала, погрожувала їй, заявила, що має намір переоформити будинок на іншу особу. 14 березня 2023 року нею було направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу щодо повернення коштів з урахуванням відсотків у 30-денний строк. Станом на 14 квітня 2023 року відповідачка свої зобов`язання не виконала.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 14500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 травня 2023 року еквівалентно 530120 гривень, яка складається: з основного боргу 10000 доларів США, що еквівалентно 365600 гривень та 3% щомісячно 4500 доларів США, що еквівалентно 164520 гривень, отриманих за договором позики від 21 грудня 2021 року, станом на 22 травня 2023 року.

Відповідачка про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву не надала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 , взяла у ОСОБА_1 суму в розмірі 10000 доларів США з договірними щомісячними відсотками 3%, що складає 300 доларів США. В завдаток залишено будинок. Дата розписки 21 грудня 2021 року (а.с.9).

13 березня 2023 року ОСОБА_2 , на адресу її проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 направлено вимогу про повернення у 30-ти денний строк отриманих у позику грошей у сумі 10000 доларів США, а також відсотків за користування позикою в розмірі 4500 доларів США (а.с.11).

29 березня 2023 року вимога про повернення коштів вручена адресату, про що свідчить виписка про перевірку статусу відстеження (а.с.10).

Як зазначено в позовній заяві, станом на 14 квітня 2023 року відповідачем своє зобов`язання з повернення грошових коштів та відсотків не виконано.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

За ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того, статтею 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Розписка, яку написала ОСОБА_2 21 грудня 2021 року про отримання від ОСОБА_1 10000 у.е. під щомісячні проценти в розмірі 3% від суми позики, є доказом укладення договору позики між позивачкою та відповідачкою, і посвідчує факт передання грошової суми ОСОБА_2 .

Оскільки в розписці не зазначено дату повернення позики, ОСОБА_1 на виконання вимог ст.1049 ЦК України направила ОСОБА_2 вимогу про повернення позики в розмірі 10000 доларів США та відсотків за користування позикою в розмірі 4500 доларів США у 30-денний строк з дня отримання вимоги.

Отже, позивачкою виконано свої зобов`язання за договором позики.

Відповідачка свої зобов`язання у встановлений строк не виконала, гроші ОСОБА_1 не повернула.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача/ки щодо стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в загальному розмірі 14500 доларів США, яка складається з основного боргу 10000 доларів США та 3% щомісячно 4500 доларів США.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на дату подання позову 22 травня 2023 року курс долару США від Нацбанку України за 1 долар США еквівалентний 36,56 гривень (14500 х 36,56 = 530120 гривень).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказану суму слід стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Також, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5301,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 206, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 14500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 травня 2023 року еквівалентно 530120 гривень, яка складається: з основного боргу 10000 доларів США, що еквівалентно 365600 гривень та 3% щомісячно 4500 доларів США, що еквівалентно 164520 гривень, отриманих за договором позики від 21 грудня 2021 року, станом на 22 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5301,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 28 грудня 2023 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна