Провадження номер № 2/0186/47/23
Справа № 186/1114/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м.Першотравенськ.

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін - у письмовому провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він, пропрацювавши на підприємстві ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" у тяжких підземних умовах 20 років, завжди дотримувався техніки безпеки, сумлінно ставився до своєї роботи, однак 09 серпня 2022 року отримав травмування в голову під час виконання підземних робіт, про що свідчить акт форми Н-1 від 07 вересня 2022 року

Згідно висновку МСЕК від 25 листопада 2022 року його первинно визнано особою з інвалідністю другої групи та встановлено 80% втрати працездатності, причина - трудове каліцтво, відповідно до довідки МСЕК серія 12ААА №065486 та серія 12ААГ № 176077. Дата чергового переогляду 10 листопада 2023 року.

Позивач в свої 38 років роки зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, був вимушений звільнитися з займаної посади за станом здоров`я, змушений пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві каліцтва обмежують мою життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а він змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим, не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані.

У зв`язку з вказаним отриманим трудовим каліцтвом порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

Тривалий процес лікування, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування.

Тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати нанесену йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я в сумі 200 000,00 гривень.

Представник відповідача 23 грудня 2022 року подав відзив на позовну заяву, копію якого направив позивачу, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки, згідно проведеного розслідування нещасного випадку комісією встановлено, що причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , є невиконання ним самим вимог ЗУ "Про охорону праці". Індивідуальна програма реабілітації є обов`язковим документом при встановленні інвалідності та є головним доказом, який доводить обмеження, яких зазнає позивач у повсякденному житті, заходи для мінімізації таких обмежень та покращення стану здоров`я, необхідні засоби. Вказана програма позивачем не надана, тому є підстави вважати, що позивачу не встановлена психолого-педагогічна реабілітація, що означає, що наслідки виробничої травми, що виникли у позивача, не є психотравмувальними для нього. Відповідальність за стан свого здоров`я та наслідки такої поведінки покладається виключно на позивача, а індивідуальна програма реабілітації та докази її виконання можуть свідчити про вказані обставини та вплинути на результат прийнятого судом рішення.

Позивач відповідь на відзив у встановлені судом строки не надав, тому суд розглядає справу за наявними в ній письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 20 років працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля».

07 вересня 2022 року директором ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» затверджений акт №22 (форма Н-1/П) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався 09 серпня 2022 року о 12:00 год. з позивачем ОСОБА_1 .

За змістом зазначених документів, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 09 серпня 2022 року, а саме: 23 серпня 2022 року до керівництва "ШУ Дніпровське" звернувся заступник начальника дільниці з видобутку вугілля №1 Корж В.О. із заявою з проханням розглянути нещасний випадок, який з ним стався на виробництві 09 серпня 2022 року при наступних обставинах. 09 серпня 2022 року в першу зміну заступник начальника дільниці з видобутку вугілля №1 ОСОБА_1 видав наряд ланці працівників на комплекс робіт з підготовки та видобутку вугілля в 1188 лаві. Під час видачі наряду заступником начальника дільниці з видобутку вугілля №1 ОСОБА_1 було проведено інструктажі на теми: «Ознайомлення з картами ризиків», «Техніка безпеки під час виконання робіт». 0 12 годині 00 хвилин на сполученні 1188 лави з 1188 збірним штреком та, після 1-ої вирубки комбайна на штрек і пересування приводної станції лавного конвеєра, працівники дільниці поновлювали стійку аркового кріплення. Для цього гірник очисного забою ОСОБА_2 та гірник очисного забою ОСОБА_3 викопали приямок у місці установки стійки, глибиною 1,2м, встановили стійку в приямок, але не змогли щільно завести верхній сегмент аркового кріплення у стійку, що відновлювалась. Для щільного з`єднання стійки з верхнім сегментом, працівники вирішили застосувати гідродомкрат, який був закріплений до промбанки секції кріплення КД-80 №2, і відрізок ланцюга, закріплений до стійки, що відновлювалась, і гідродомкрату. ОСОБА_3 знаходився в 2 м від стійки, що відновлювалась, в підтримуваній частині виробки і дистанційно керував рухом домкрата, а ОСОБА_2 встановив відрізок бруса, довжиною 0,7м, між попередньою стійкою аркового кріплення і відновлюваного кріплення, для того, щоб при русі стійки у бік лави, де відбулося її зміщення на бік. Після цього, ОСОБА_2 переліз з боку підтримуваної частими виробки через винесений на штрек скребковий конвеєр і підійшов до заступника начальника дільниці ОСОБА_1 , який в цей час був на відстані 5,6 м від стійки, що відновлювалась, і контролював процес. Саме тоді ОСОБА_3 почав засувати шток гідродомкрата та затягувати стійку кріплення до верхнього сегменту. При цьому створився сильний тиск на відрізок бруса, встановлений між попередньою стійкою аркового кріплення і відновлювальною, відрізок бруса був видавлений і відскочив убік, вдарившись об борт скребкового конвеєра і по голові ОСОБА_1 . Останній спочатку не надав значення події і продовжив керувати виконанням робіт, О 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 повідомив за телефоном гірничого диспетчера про нещасний випадок, що трапився з ним. Гірничий диспетчер визвав на шахту бригаду реанімації 8 ВГРЗ м. Павлограду. 016 годині 00 хвилин ОСОБА_1 було оглянуто лікарем РПГ у поверхневому здоровпункті шахти та встановлено діагноз - забій м`яких тканин правої скроневої області. ОСОБА_1 відчував себе задовільно і відмовився від направлення його до лікарні, про що зробив запис у журналі травматизму та у направленні лікаря РПГ. 09 серпня 2022 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_1 звернувся до КНП «Першотравенська міська лікарня» Першотравенської міської ради зі скаргами на головний біль, внаслідок отриманої на шахті травми голови. ОСОБА_1 було надано медичну допомогу та видано направлення на прийом до сімейного лікаря, для встановлення діагнозу та наявності втрати працездатності. 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 не звертався до сімейного лікаря, так як почував себе задовільно і згідно з графіком виходів був вихідний. 11 серпня 2022 року у першу зміну вийшов на роботу, знаходячись на роботі, заступник начальника дільниці з видобутку вугілля №1 ОСОБА_1 став відчувати себе незадовільно, по закінченню робочої зміни звернувся до КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікуванні» Павлоградської міської рада» зі скаргами на головний біль унаслідок отриманої на шахті травми голови, де йому був виданий лист втрати працездатності з 11 серпня 2022 року. Причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадових інструкцій (порушення п.1.6 "Посадової інструкції заступника начальника дільниці з видобутку вугілля №1" та ст.14 Закону України "Про охорону праці". Особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці зазначений ОСОБА_1 .

Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12ААА №065486 від 25 листопада 2022 року позивач оглядався комісією, йому встановлено втрату працездатності 80% первинно, з 25 листопада 2022 року, встановлено другу групу інвалідності, дата переогляду 01 грудня 2023 року.

Відповідно до первинної довідки обласної МСЕК серії 12ААГ №176077 від 25 листопада 2022 року позивач оглядався комісією, йому встановлено другу групу інвалідності з 25 листопада 2022 року, причина інвалідності - трудове каліцтво, дата переогляду 10 листопада 2023 року.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

У відповідності до ст.4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності

Як вбачається з акту розслідування причин нещасного випадку на виробництві що стався 09 серпня 2022 року о 12:00 годині з позивачем, причиною нещасного випадку зазначено: порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадових інструкцій (порушення п.1.6 "Посадової інструкції заступника начальника дільниці з видобутку вугілля №1" та ст.14 Закону України "Про охорону праці". Особою, яка допустила порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці зазначений ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 4.1.Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що наявність вини позивача у нещасному випадку, який стався під час виконання ним посадових обов`язків виключає відшкодування відповідачем заподіяної моральної шкоди через ушкодження здоров`я та втрату професійної працездатності.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №212/7705/18 (провадження №61-6552св18).

Факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з нещасним випадком на виробництві доведений матеріалами справи. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, він вимушений систематично отримувати медичну допомогу, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, внаслідок чого, останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Незважаючи на всі лікування та звернення до лікарів стан позивача не покращується.

Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок трудового каліцтва

Суд наголошує на тому, що відповідач повинен відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманою ним виробничою травмою.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок нещасного випадку на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, тяжкість отриманої виробничої травми, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства та самого ОСОБА_1 в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме: 80 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 150 000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Визначена судом сума моральної шкоди перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2023 року, тому ця сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 500,00 гривень.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, -суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди - задовільнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул.Соборна, буд.76, м.Павлоград, Дніпропетровська область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», , місце знаходження: вул.Соборна, буд.76, м.Павлоград, Дніпропетровська область судовий збір на користь держави у розмірі 1 500 (однієї тисячі п`ятиста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення суду виготовлений 11 січня 2023 року.