Справа № 703/3950/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу № 703/3950/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,

установив:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 300000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

12 травня 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Богдана Хмельницького у м. Сміла, поблизу будинку №31, поряд із дорожньою розміткою-пішохідний перехід вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 котрий перетинав проїжджу частину дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від котрих ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у медичному закладі.

12 травня 2020 року слідчим Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області до ЄРДР по вказаному факту внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України за №0000784 - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Постановою слідчого від 29 жовтня 2020 року указане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2021 у справі №711/8936/20 вказана постанова слідчого скасована, а матеріали провадження направлені до СУ ГУНП в Черкастькій області для організації проведення досудового розслідування.

30 березня 2021 року постановою слідчого кримінальне провадження повторно закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 03 червня 2021 року у справі №711/3116/21 постанова слідчого скасована, матеріали провадження направлені до СУ ГУНП в Черкаській області для організації проведення досудового розслідування.

30 серпня 2021 старший слідчий з ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000784 від 12.05.2020 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2021 року у справі №711/6550/21, яка набрала законної сили 23 листопада 2021 року у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовлено. Відтак досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчено.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті МТСБУ, станом на 12 травня 2020 року (у момент ДТП) автомобіль «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_2 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів був застрахований у ТДВ «СК «Гардіан».

Внаслідок отримання під час ДТП ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, його перебування у реанімаційному відділенні медичного закладу із 12 травня 2020 року по 14 травня 2020 року та смертю, позивачці спричинена моральна шкода, яка полягала у наступному, а саме: позивач тривалий час перебувала у стресовому стані, постійно відчувала страждання, перебувала у пригніченому стані, втратила психологічну рівновагу та знаходилася у стані депресії, втратила апетит та бажання жити, що негативно відображається на її психічному стані, як людини похилого віку, особи з інвалідністю другої групи.

В зв`язку з цим позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 300000 грн. та понесені нею судові витрати.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2021 року провадження по справі відкрито. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у розгляді справи ТОВ «Страхова компанія «Гардіан».

19 серпня 2022 року представник позивача звернулася до суду із заявою про залучення до участі у розгляді справи третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 січня 2022 року замінено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2022 року підготовче судове засідання по справі закрито.

У наданому суду відзиві представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позивач не надала суду доказів заподіяння їй моральної шкоди в тому розмірі, що просить. Відповідач, після скоєння ДТП, надавав позивачу допомогу у вигляді коштів та надання транспортного засобу для її потреб. Крім того, позивачу була надана допомога на реанімаційні медичні заходи та на поховання потерпілого.Загалом відповідачем було надано позивачу матеріальну допомогу в сумі 28000 грн. Крім того, зазначив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди в якій скоєно наїзд на пішохода, та який помер, стали лише неправомірні дії пішохода, який всупереч вимогам правил дорожнього руху, раптово, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, що наближаються, почав перебігати дорогу у невстановленому місці.

У наданій суду відповіді на відзив представик позивача вказала, що відсутність обвинувального вироку та наявність постанови слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати спричинену шкоду. Спричиненими діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 300000 грн. та яку просить стягнути.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання, призначене на 18 січня 2023 року, не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні 15 серпня 2022 року відповідач, допитаний як свідок, повідомив суд, що він надавав позивачу матеріальну допомогу на лікування потерпілого та на поховання. Загальна сума коштів, які він надав позивачу становить 28 000 грн. Також повідомив, що частина вказаних коштів була передана дочці позивача, однак жодних розписок про отримання коштів він не брав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у наданій суду заяві представник зазначив, що дійсно цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом АО 6098479 від 04.07.2019 і згідно наданих документів ОСОБА_1 їй проведено виплату страхового відшкодування на загальну суму 40258 грн., з яких 11920 грн. витрати на поховання та пам`ятник та 28338 грн. - моральна шкода.

Також представником третьої особи додано до заяви Поліс №АО6098479 та страховий акт №02112/34/722 від 22.02.2022.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника наданих в судовому засіданні 15 серпня 2022 року, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

12 травня 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Богдана Хмельницького у м. Сміла, поблизу будинку №31, поряд із дорожньою розміткою-пішохідний перехід вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 котрий перетинав проїжджу частину дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сміла Черкаської області.

12 травня 2020 року слідчим Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області до ЄРДР по вказаному факту внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України за №0000784 - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Черкаській області від 29 жовтня 2020 року указане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2021 у справі №711/8936/20 вказана постанова слідчого скасована, а матеріали провадження направлені до СУ ГУНП в Черкастькій області для організації проведення досудового розслідування.

30 березня 2021 року постановою слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області кримінальне провадження №0000784 від 12.05.2020 повторно закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2021 року у справі №711/3116/21 постанова слідчого від 30.03.2021 про закриття кримінального провадження скасована, матеріали провадження направлені до Черкаської обласної прокуратури для організації проведення досудового розслідування.

30 серпня 2021 старший слідчий з ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000784 від 12.05.2020 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2021 року у справі №711/6550/21, у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_1 на постанову слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів в сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області від 30.08.2021 про закриття кримінального провадження №0000784 від 12.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відмовлено.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом №АО 6098479 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1167 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відтак в силу дії п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України обов`язок відповідача (як володільця транспортного засобу) щодо відшкодування моральної шкоди має місце незалежно від наявності його вини у вчиненні ДТП.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже, позивач ОСОБА_1 як дружина потерпілого, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові №6-145цс12 від 05.12.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Тобто правила статей 1187 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача та його представника, що відсутність вини у скоєнні ДТП є підставою для відмови в позові про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки вказане спростовується нормами чинного законодавства.

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність за шкоду, в тому числі й моральну, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини.

У п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події. (п.1 ч. ст. 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

ОСОБА_2 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, на якого законом покладено обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили, не довів належними та допустимими доказами, що потерпілий ОСОБА_3 , передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком

Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 182/235/14-к наголосив на тому, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої особи, завданої внаслідок ДТП, необхідно здійснити належну оцінку порушення потерпілим Правил дорожнього руху.

За змістом положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 204/6539/16-ц роз`яснив, що зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

У постанові від 18 жовтня 2019 року у справі № 352/342/17 Верховний Суд вказав на те, що питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Із постанови слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Черкаській області від 30 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження, вбачається, що 12 травня 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Богдана Хмельницького у м. Сміла, поблизу будинку №31, поряд із дорожньою розміткою-пішохідний вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 котрий перетинав проїжджу частину дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. У результаті ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від котрих помер у медичному закладі.

У момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Daewoo Sens» НОМЕР_2 ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. Відтак в його діях досудовим розслідуванням не встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті даної дорожньо-транспортної пригоди, а отже і ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Однак, під час проведення досудового розслідування не було встановлено, що зі сторони ОСОБА_3 була проявлена груба необережність чи нехтування правилами дорожнього руху.

Доказів зазначених обставин, а саме нехтування потерпілим Правил дорожнього руху матеріали справи не містять.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, враховуючи наведені приписи закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди на користь позивача, яка є дружиною потерпілого.

Щодо обставин заподіяння шкоди дружині слід вважати очевидним, що передчасна втрата чоловіка для будь-якої людини, тим більше при наявності життєвих зв`язків між ними, однозначно спричиняє моральні страждання.

Приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 завданої ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує тяжкість та глибину її душевних страждань, які носять триваючий характер, невідворотність наслідків, що наступили, втрату позивачем чоловіка, що призвело до істотних негативних змін в особистому житті, враховуючи похилий вік позивача, з урахуванням того, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням, приходить до висновку, про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона пережила та переживає на даний час.

Враховуючи наведене вище, виходячи з підстав пред`явлення позову, а також обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду незалежно від наявності вини, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, що підлягає стягненню з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача в розмірі 100000 грн.

Крім того ДТП, внаслідок якої загинув чоловік позивача, є страховим випадком, а тому і у страховика виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збвр в сумі 908 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100000 ( сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 25 січня 2023 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Маньківським РВ УМВС України в Черкаській області 03.03.2005;

третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження:м. Київ, пр. Перемоги, 65, .

Суддя І.Я. Биченко