Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2337/22
номер провадження 2/695/359/23

12 січня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
Головуючого судді Середи Л.В.,
за участі секретаря Курченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, яка була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09.02.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.16.2299925, відповідно до умов якого було забезпечено транспортний засіб ЗАЗ/Vida, д.н.з. НОМЕР_1 .
02.12.2019р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volvo F612, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ЗАЗ/Vida, д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.12.2019р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до довідки про ДТП, роздруківки з ЦБД МТСБУ, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo F612, д.н.з. НОМЕР_2 застрахована не була у жодній страховій компанії.
За таких обставин, позивач, керуючись нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» вважає, що у нього виникло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за нанесену шкоду.
З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, яка повернулася з відміткою пошти «адресат не проживає».
Відповідно до повідомлення Вознесенської сільської ради Золотоніського району черкаської області від 31.08.2022 за №1092/02-23 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 01.09.2022р. відкрито провадження по справі, прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідачу за адресою місця його реєстрації, яка встановлена на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України була направлена позовна заява із додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відзив на позов, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем не подано.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:
Судом встановлено, що 09.02.2016р. між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_3 було укладено Договір №202.16.2299925 добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, за яким позивач взяв на себе зобов`язання за наявності страхових ризиків викрадення, збитків внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій щодо застрахованого транспортного засобу ЗАЗ/Vida, д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Івано-Франківського міського суду від 18.12.2019р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 340.00 грн., а також з нього стягнуто судовий збір в дохід держави.
Вказаною постановою суду встановлено, що 02.12.2019р. о 09.10 год. в м. Івано-Франківськ по вул. Левинського, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Вольво Ф612», н.з. НОМЕР_2 в порушення вимог п.п. 2.3б, 10.9 ПДР України, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, не залучив інших учасників руху до допомоги та допустив зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ Віда н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Отже, особа, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди, встановлена судовим рішенням.
Із заявою про подію та на виплату за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» 02.12.2019 р..
Після ДТП пошкоджений транспортний засіб був оглянутий 30.12.2019 р., про що складено акт огляду ТЗ.
Відповідно до Страхового акта №3.19.3387-2 (страхувальник ОСОБА_3 ), визнано вказаний вище випадок страховою подією, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку за договором становить 253,40 грн..
Однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування в повному обсязі завданих збитків.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.,ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України ).
Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК).
Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).
Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором (абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Отже, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить права вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Таким чином, особа, винна у деліктному зобов`язанні, повинна відшкодувати завдану шкоду.
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За загальним правилом, з урахуванням статті 1192 ЦК України, розмір шкоди встановлюється на підставі проведених досліджень, що дозволяють визначити розмір реальних збитків. Такі дослідження надають фактичний або прогнозований висновок (залежить, зокрема, від часу та місця виконання робіт, вартості деталей).
Матеріалами справи підтверджено, що позовні вимоги заявлено, виходячи з фактичних витрат, що були здійснені для відновлення транспортного засобу.
Відповідачем розрахунки, надані позивачем, не були спростовані належними, допустимими та переконливими доказами.
На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Середа