Єдиний унікальний номер 305/2597/22
Провадження по справі 2/305/683/22
УХВАЛА

02.01.2023 року м. Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Дочинець С.І., розглянувши заяву адвоката Рішка Павла Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовною заявою адвоката Рішка Павла Михайловича, поданою в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовною заявою адвокат Рішко П.М. подав заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована наступним. У позовній заяві позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 153214,65 гривень, а також 50000 гривень моральної шкоди. Розмір заявлених позовних вимог є значною сумою, а з моменту заподіяння шкоди відповідачка не вживала заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку та добровільного відшкодування шкоди. Виходячи з наведеного, якщо відповідачка у подальшому буде діяти недобросовісно з метою невідшкодування завданих збитків, то це призведе до фактичної неможливості виконання судового рішення.

У зв`язку з наведеним, адвокат Рішко П.М. просить вжити заходів забезпечення позову вигляді накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що належать відповідачці.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України, сторони не викликалися.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Так, забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду чи пошкодження спірного майна.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа №183/5864/17-ц) та від 14 серпня 2019 року (справа №521/8746/18).

Разом з цим, адвокат Рішко П.М. до заяви про забезпечення позову не надає жодного доказу, який би давав підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_2 з метою невиконання рішення суду буде діяти недобросовісно, що у подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду.

При цьому посилання адвоката Рішко П.М. на те, що з моменту заподіяння шкоди відповідачка не вживала заходів щодо досудового врегулювання спору та добровільного відшкодування завданих збитків не свідчить про те, що у подальшому вона буде ухилятися від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви адвоката Рішка П.М. про забезпечення позову, внаслідок чого вважає необхідним відмовити у її задоволенні, оскільки представником позивача не надано суду жодних доказів, які б давали підстави вважати, що поведінка відповідачки ОСОБА_2 у подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.11 ст.153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст.149, 150, 153, 247 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Рішка Павла Михайловича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.