Справа № 299/3984/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року, ухвалене суддею Леньом В. В.,

у с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтувала тим, що з 13 жовтня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У цьому шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

Зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалося, а тому вона переїхала жити до своїх батьків та подала до суду позов про розірвання шлюбу. З травня 2022 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а вона на даний час ніде не працює і самостійно утримувати сина не може.

Стверджувала, що ОСОБА_2 є здоровим і працездатним, не має на утриманні інших дітей, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року цей позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, які суд визнав установленими.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом безпідставно взято до уваги лише доводи відповідача, який стверджував, що турбується про сина та може сплачувати аліменти на дитину лише в розмірі 1 500 грн щомісяця. Однак такий розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку сина, оскільки витрати на його потреби є більшими, зокрема, на придбання їжі, одягу, оплати дитячого садку та лікування.

З огляду на ці обставини просила апеляційний суд оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін. Указував на те, що позивачка жодним чином не обґрунтувала розмір заявлених нею позовних вимог, а обставини на які вона посилається у своїй позовній заяві здебільшого не є достовірними, не відповідають реальним подіям та свідомо нею перекручені.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 місцевий суд виходив із їх часткової обґрунтованості та доведеності у розмірі 1 500 грн на місяць аліментів на утримання дитини, проте колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може через порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права з огляду на таке.

Судом установлено, що сторони з 13 жовтня 2018 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.10.2018, актовий запис № 13 (а.с.5).

Від цього шлюбу в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.05.2019 за актовим записом № 13 (а.с.4).

Ці обставини сторонами не заперечуються.

Позивачка ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 21.07.2022 за № 284 дитина ОСОБА_3 , 2019 року народження, перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , які проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується відомостями з його паспорта громадянина України, довідкою виконавчого комітету Мединицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області за № 194 від 25.08.2022 (а.с.20,44).

Як убачається з відомостей із Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 23.08.2022, то за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року інформація про доходи ОСОБА_2 є відсутня (а.с.47).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.09.2022, відомості щодо ОСОБА_2 є відсутні (а.с.49).

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

За змістом частин 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою ст. 182 СК України врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Статтею сьомою Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що в 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2 100 грн, з 1 липня 2 201 грн, з 1 грудня 2 272 гривні.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, яка проживає разом із нею, суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведені вище норми як міжнародного, так і національного права, у тому числі вимоги СК України, а також фактичні обставини справи, зокрема, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, його працездатність, оскільки протилежне матеріали справи не містять, та небажання працездатного відповідача влаштуватися на роботу й отримувати доходи і матеріали справи не містять відомостей про його перебування у центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів уважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 800 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів відповідатиме насамперед інтересам самої дитини, якнайкращому забезпеченню її прав, покриватиме суттєву частину витрат на неї і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Водночас колегія суддів зауважує, що визначений судом розмір аліментів може бути згодом змінено за позовом як платника, так і одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 СК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд уважає, що позивачка частково довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свою вимогу, яка поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає частково слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає до зміни в частині визначеного розміру аліментів.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити та визначити їх у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді