Номер провадження: 22-ц/813/7267/23
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.В., Лозко Ю.П.

за участю

секретаря судового засідання Долгової В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одесі в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року, ухваленого у складі судді Косіциної В.В., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси Макарчук Наталя Миколаївна (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь: неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1962658,42 (один мільйон дев`ятсот шістдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім) гривень 42 коп.; у якості індексації аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 113970,04 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 04 коп.; судові витрати у розмірі 5000 (п`яти тисяч гривень), що складаються із витрат на правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням суду від 06.10.2020 року по справі № 522/18447/19 з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Одеським апеляційним судом змінено рішення від 06.10.2020 року та визначено аліменти по 7500 гривень на кожну дитину. Відповідач знає про існування рішень, проте їх не виконує. Станом на 01.08.2022 заборгованість відповідача склала 497903,23 грн. Після ухвалення рішення суду відповідач почав сплачувати аліменти в розмірі 10000 гривень та накопичувався борг в 5000 гривень. З листопада 2021 року відповідач сплачував повний розмір аліментів. Отже, загалом заборгованість складає 1962658,42 гривень, яка не сплачена ним на дату звернення до суду з даним позовом. Крім того, за ст. 184 СК України підлягає індексація у розмірі 113970,04 гривень. У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 2076628,46 грн., а також судові витрати в розмірі 5000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , індексацію аліментів задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 10000,00 грн та індексацію за несвоєчасно сплачені аліменти в розмірі 1605, 00 грн. в решті вимог відмовив в задоволенні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тищенко С.Ю., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем не спростовано доводів того, що останній не у повному обсязі сплачував аліменти, не зважаючи на те, що був обізнаний про судове рішення та свій обов`язок сплачувати аліменти. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням погасити заборгованість по аліментах, однак останній ніяких дій не вчиняв, що вимусило звернутися позивачку до державної виконавчої служби. Вважає, що суд не може враховувати твердження відповідача про своєчасну сплату аліментів. На думку скаржника, суд також проігнорував, що предметом розгляду справи є проміжок часу з 29.10.2019 по 06.11.2020 та з 01.12.2020 по 30.11.2021, причини несплати аліментів, обізнаність про існування рішення зі сплати аліментів, наявність обов`язку, дії боржника. Відповідач після ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси почав сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн, але заборгованість з 29.10.2019 відмовлявся виплачувати, таким чином розрахунок заборгованості здійснюється щодо сплати аліментів в період з 29.10.2019 по 06.11.2020. З грудня 2020 відповідач сплачував аліменти в розмірі 10000, щомісячно накопичувався борг в розмірі 5000 грн, повний розмір аліментів відповідач почав сплачувати з 30.11.2021 в розмірі 15000 грн. Таким чином розмір пені та індексації розрахований вірно відповідно до вимог законодавства України. Судом також не враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Надані їй правові послуги є обґрунтованими та доведені.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , зазначає, що відповідно до усної домовленості під час судового розгляду справи про стягнення аліментів у Приморському районному суду м. Одеси , належним чином виконував батьківські обов`язки щодо утримання своїх дітей, та відповідно надавав грошові кошти готівкою або у натуральній формі, а вже з 16 листопада 2020 року почав сплачувати аліменти на картковий рахунок позивача. Дійсно він спочатку сплачував 10000 грн на двох синів, а вже з моменту ухвалення судового рішення Одеським апеляційним судом, а саме з жовтня 2021 почав сплачувати по 15 000 грн. Після отримання повного тексту рішення він сумлінно виконує аліментні обов`язки, про що свідчать квитанції про сплату аліментів. Державний виконавець за його заявою щодо перерахування розміру заборгованості по аліментах у зв`язку з добровільним виконанням судового рішення , під час належного виконання своїх обов`язків діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до належних квитанцій про сплату аліментів, врахував розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість відсутня. Вважає, що позивач створив штучну заборгованість, що і стало підставою для звернення до суду.

У судове засідання позивачка не зявилася, належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи.

У судовомку засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний нести відповідальність за прострочення сплати аліментів, оскільки ним не доведено, що заборгованість виникла з незалежних від платника аліментів обставин у сумі 257 903,22 грн за періоди з 26.10.2019 по 30.11.2020. Зважаючи на розмір заборгованості, відсутність доказів отримання від платника аліментів у спірний період доходів , суд вважав за доцільне зменшити розмір неустойки (пені) до 10000 грн. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментних платежів носять щомісячний характер, можливість нарахування індексації виникає у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу 103%. З жовтня 2019 року по липень 2022 року включно розмір індексу споживчих цін не перевищував поріг індексації, який дорівнює 103% , за виключенням березня, квітня та червня 2022 року. Отже індексацію суд першої інстанції нарахував за березень 2022 року 104,50% (розмір інфляційного збільшення - 675 грн), квітень 2022 року 103,10% (розмір інфляційного збільшення 465,00 грн), червень 2022 року -103,10% (розмір інфляційного збільшення -465 грн), всього 1605,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 22 квітня 2006 року між сторонами зареєстрований шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 524.

Від вказаного шлюб у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.03.2018 року по цивільній справі № 501/217/18 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 6 листопада 2020 року по справі 522/18447/19 було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 5000 грн. на кожну дитину з урахуванням індексації, починаючи з 31 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.10.2021 року було змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2020 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 7500 гривень на кожну дитину з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 26.10.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач даного позову є стягнення неустойки (пені) та індексації за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач свої зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, у повному обсязі не виконує.

Як вбачається з Довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.08.2022 року, складеної старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко М.Т., заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 26.10.2019 по 01.08.2022 рр. становить 497903 грн, 23 коп.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України, що суд першої інстанції об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін врахував при встановленні доведеності вини відповідача.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2019 року у справі № 752/10763/14-ц (провадження N 61-46628св18).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у ч.1 ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством, у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладено тягар доказування протилежного.

Частинами першою та другою статті 184 СК України визначено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частинами першою та другою статті 184 СК України визначено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (від 03 липня 1991 року № 1282-XII). У частині першій статті 2 цього Закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01 січня 2016 року) у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок № 1078, зокрема Додаток 1 «Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації» до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка «Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації» у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.

Відповідно до абзаців один, два пункту 104 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Відповідно до частин першої, третьої пункту 11 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Зведена таблиця індексів інфляції за розрахунковий період (жовтня 2019 року - серпень 2022 року) містить офіційні дані Держстату (%).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст.180 СК України обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, належних та допустимих доказів того, що вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від нього причин, судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення пені та суми індексації за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням зменшення розміру неустойки (пені).

Доводи скаржника про те, що він сумлінно виконує аліментні обов`язки щодо сплати аліментів, до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи є наявна довідка про відсутність заборгованості станом тільки на 01.10.2022 року, не зважаючи на те, що аліментний обов`язок відповідача виник з 31 жовтня 2019 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про зменшення розміру неустойки (пені) до 10000 грн, зважаючи на розмір заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У постанові апеляційного суду наведено достатньо підстав та обґрунтувано, що вказують на неспроможність доводів апеляційної скарги.

Аліменти на утримання дитини призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно. Отже, з урахуванням правової природи пені, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, її завданням є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки та виконання передбаченого статтею 180 СК України обов`язку утримувати дитину.

Таким чином рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без руху, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 08 грудня 2023 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.В. Коновалова

Ю.П. Лозко