Справа № 567/1298/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей звернулась ОСОБА_1 .

Зазначає, що 06.09.2009 між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб та їх подружжя має чотирьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свій позов мотивує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, у них відсутнє взаєморозуміння та зовсім протилежні погляди на життя.

У зв`язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими, просить розірвати шлюб.

Крім того, вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вони проживають з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно забезпечити їхні потреби в повній мірі вона не має можливості.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 21.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що на даний час вона перебуває в шлюбі з відповідачем, однак з осені 2021 року вони разом не проживають. Вказала, що від шлюбу вони мають чотирьох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з нею та перебувають на її матеріальному утриманні.

Зазначила, що шлюбне життя з ОСОБА_2 не склалося, у них відсутнє взаєморозуміння та зовсім протилежні погляди на життя. Вказала, що вони не можуть дійти порозуміння між собою, в них часто виникають суперечки.

У зв`язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими, просить розірвати шлюб.

Крім того, вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Зазначила, що вона не працевлаштована, має намір їхати на роботу за кордон та має добрий стан здоров`я. Пояснила, що відповідач не працює та проживає з батьками, має задовільний стан здоров`я.

Вказуючи на те, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, просить суд стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно.

З пояснень позивачки, позовної заяви, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 06.09.2009.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати.

При цьому, суд бере до уваги, що сторонам у справі було надано строк для примирення, однак у визначений строк такого не настало, у зв`язку з цим приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору, а тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 992 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на час подання позову позивач та відповідач разом не проживали, їхні діти проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні матері.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів позовної заяви, пояснень позивачки встановлено, що, будучи батьком дітей, ОСОБА_2 їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дітей не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в їх утриманні.

Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 років, якими є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на даний час становить 2833 грн., а на дитину віком до 6 років, яким є ОСОБА_6 - 2272 грн.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їхнього нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дітей, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі по 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 20.10.2022, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Також, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі ст.105, 110, 180-183, 191 СК України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 вересня 2009 року Межиріцькою сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №06.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 6400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ),

відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.