Справа № 464/2163/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/172/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , третьої особи - ОСОБА_3 , представника Сихівського ВДВС у м.Львові - Дзвоник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Райффайзен Банк Аваль", Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові, третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів на її користь матеріальної шкоди у розмірі 811 218,19 гривень, трьох відсотків річних у розмірі 58049,68 гривень, індексу інфляції 425 836,81 гривень та 100 000 гривень моральної шкоди.

Обгрунтовує позов тим, що 07.12.2012 придбала на прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1 . Право на проведення прилюдних торгів філія 14 ПП «Нива-В.Ш.» отримала від Сихівського ВДВС ЛМУЮ, згідно договору від 07.09.2012 за №1412361 про надання послуг по організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

Придбання нею згаданої квартири встановлено актом державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 18.12.2012. У згаданому акті державного виконавця зокрема зазначено, інформацію щодо виконавчого листа №2-375 виданого 22.11.2010 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффазен Банк Аваль» 766260,21 грн. Вартість придбаної квартири склала 234 177,75 грн. Позивачка отримала Свідоцтво на квартиру від 27.12.2012, Витяг про державну реєстрацію прав від 28.12.2012. Будучи власником помешкання з 2013 року позивач не може користуватися власною квартирою, оскільки у такій фактично по даний час проживає родина ОСОБА_5 . Неможливість користуватись власною квартирою протягом тривалого часу спричиняє позивачці матеріальну шкоду і завдає моральних страждань. З моменту придбання цієї квартири відбулися певні інфляційні процеси, тому ставить вимоги до відповідачів щодо компенсації їй усієї вартості придбаної квартири, з урахуванням можливості придбання нею такої ж квартири, або розпорядитися даними коштами на власний розсуд. Розмір матеріальної шкоди оцінює в розмірі 811218 грн., яку просить стягнути з відповідачів, які неналежно виконали свої обов`язки, не в повній мірі проінформували її як покупця про те, що у квартирі проживають інші особи.

Крім того, позивачка увесь цей час не може користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 100 000 грн., що є компенсацією усіх невиправданих очікувань, порушеної віри в правильність дій банку і державних органів, марних сподівань і душевних страждань, викликаних неможливістю жодного дня користуватися придбаною квартирою. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2021 року в позові ОСОБА_1 до АТ "Райффайзен Банк Аваль", Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові, третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди - відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги що 01 квітня 2020 року, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова, у справі № 464/1699/13-ц, в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо виселення та зняття з реєстраційного обліку осіб, які незаконно, на думку позивачки, користувалися цією квартирою та проживали в ній, відмовлено повністю.

Зазначає, що судом не надано уваги порушеним правам та інтересам позивачки, оскільки вона, як споживач, очікувала від відповідачів належного виконання своїх обов`язків при опрацюванні питання можливості продажу квартири та перевірки квартири на предмет можливості її продажу з публічних торгів, в частині можливості безперешкодного користування позивачкою квартири після купівлі.

Вважає, що зі сторони відповідачів їй було завдано матеріальну та моральну шкоду. В свою чергу, суд першої інстанції не надав належної оцінки багаторічним стражданням позивача, які викликані неможливістю належним чином скористатись своїм майном.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Сихівського районного суду м.Львова від 20 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

27 липня 2022 року на адресу суду від ОСОБА_6 , представниці АТ «Райффайзен Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представниця зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, законність оскаржуваного рішення і відсутність підстав для задоволення позову скаржника, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих причин, що з сторони позивачки недоведеним є неправомірність дій відповідачів відносно позивачки, пов`язаних з реалізацією квартири, належної позивачці по справі. Також суд прийшов до висновку про недоведеність позивачки факту завдання їй матеріальної чи моральної шкода і що така шкода знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку з діями відповідачів.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних причин.

Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція), а також Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5 (далі - Тимчасове положення).

Частиною першою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно з пунктом 3.1 Тимчасового положення орган державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуте стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Виходячи з аналізу норм ЦК України та положень Закону України «Про виконавче провадження», до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу.

Сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених торгів, є продавець державна виконавча служба, організатор торгів та покупець переможець торгів.

Відповідно до протоколу №1412361-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна 07.12.2012 відбулися прилюдні торги по реалізації іпотечного майна, що належало ОСОБА_4 , а саме лот №2, трьохкімнатна квартира загальною площею 68,9 кв.м за адресою АДРЕСА_2 . Переможцем торгів стала ОСОБА_1 , яка придбала квартиру за 234 117,75 грн. Організатором прилюдних торгів Філія 14 ПП «Нива-В.Ш.» (а.с.9).

27.12.2012 приватним нотаріусом ЛМНО Камінським Ю.І., відповідно до ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником Сихівського ВДВС ЛМУЮ Т.Ю. Бассараб від 18.12.2012 позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1786 про те, що останній належить на праві власності майно, що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.11).

З копії витягу про державну реєстрацію прав вбачається, що 28.12.2012 ОСОБА_1 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с.12).

Встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 реалізовано у порядку примусового виконання виконавчого документа про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості. Державним виконавцем у межах виконавчого провадження проведено виконавчі дії щодо встановлення та розшуку майна, належного боржникові, та звернення стягнення на нього. В результаті реалізації вказаної вище квартири з Сихівського ВДВС Львівського МУЮ на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» зараховано кошти в погашення боргу. При цьому, за результатами проведених прилюдних торгів, переможцем стала ОСОБА_1 , що оформлено протоколом від 07.12.2012 №1412361-2.

31 жовтня 2018 року Верховний суд у своїй постанові по справі №464/2245/13 за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, треті особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , про визнання прилюдних торгів з продажу арештованого майна та протоколу про проведення прилюдних торгів недійсними, підтвердив факт набуття права власності ОСОБА_1 , зазначивши, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , проведені 07 грудня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» та оформлені протоколом від 07 грудня 2012 року № 1412361-2 законно, з дотримання норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку»

На момент ухвалення оскаржуваного рішення, прилюдні торги з продажу арештованого майна та протокол про проведення прилюдних торгів є дійсними, право власності позивача на квартиру ніким не оспорюється.

Окрім цього, сам факт наявності рішення Сихівського районного суду від 01 квітня 2020 року у справі №464/1699/13-ц про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , який діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітніх ОСОБА_8 , 2012 року народження та ОСОБА_9 , 2006 року народження, Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львова про виселення та зняття з реєстраційного обліку, не є підставою для задоволення даного позову та стягнення з відповідачів заявлених позивачем сум на відшкодування шкоди.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, за якими було б визнано АТ «Райффайзен Банк Аваль», Сихівський ВДВС винними особами, щодо дій позивача, які можна вважати неправомірними.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не доведено належними доказами наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачці моральних страждань з вини відповідачів.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник