Справа № 2-1239/2003
Провадження № 4-с/536/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі: головуючої судді Даніліної Ж.О., за участю секретаря судового засідання Бегми С. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчук матеріали скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шевченко С. М. на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Стрельцової А. С., заінтересована особа ? Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), боржник ? ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шевченко С. М. звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Стрельцової А. С., в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Стрельцової А. С. від 18 жовтня 2019 року про закінчення виконавчого провадження №43840003. Одночасно представник заявника просить поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Вказує, що постанова про закриття виконавчого провадження державним виконавцем не надсилалася, а про її існування стало відомо лише після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, після чого ОСОБА_1 21 червня 2022 року звернулася із заявою про поновлення виконавчого провадження, у відповідь на яку листом виконавчої служби було відмовлено.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Кременчуцькому відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі перебувало виконавче провадження №43840003 з примусового виконання виконавчого листа №2-1289 виданого 28 листопада 2003 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

18 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Стрельцовою А. С. було винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник вважає, що постанова державного виконавця є незаконною, оскільки суперечить вимогам пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» так як на момент винесення постанови про закриття виконавчого провадження у боржника існувала заборгованість на суму 125 966,80 грн.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2022 року у справі №2-1239/2003 прийнято до розгляду скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шевченко С. М. на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Стрельцової А. С., заінтересована особа ? Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), боржник ? ОСОБА_2 .

24 жовтня 2022 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив начальника Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Л. Савченко, в якому остання вважає скаргу представника заявника адвоката Шевченко С. М. безпідставною та необґрунтованою з наступних підстав. Під час примусового виконання виконавчого листа №2-1289 від 28 листопада 2003 року на все рухоме та нерухоме майно боржника було накладено арешт і застосовано всі заходи примусового виконання та обмеження, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Майна, яке належить боржнику на праві власності та доходів виявлено не було.

У відзиві також вказано, що у зв`язку із досягненням ІНФОРМАЦІЯ_1 дитиною повноліття та у зв`язку із порядком і способом виконання рішення суду, визначеного виконавчим документом (стягувати аліменти щомісячно досягнення дитиною повноліття), виконавче провадження 18 жовтня 2019 року було закінчено з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові державного виконавця роз`яснено порядок подальшого стягнення наявної на момент закінчення виконавчого провадження заборгованості.

Окрім того, зазначено про звільнення старшого державного виконавця Стрельцової А. С. за власним бажанням згідно наказу №5532/04 від 01 грудня 2020 року.

За викладених підстав, начальник відділу Л. Савченко просить відмовити у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Стрельцової А. С.

Представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без участі заявника та його представника, вимоги заяви підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі в судове засідання не з`явився, заступник начальника Гоголєва А. В. надала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до частини 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ? ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ураховуючи визначені законом процесуальні строки розгляду скарги, вимоги вищенаведеної частини 2 статті 450 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявника, державного виконавця та заінтересованої особи ? боржника на підставні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

У поданій скарзі представник заявника просить поновити строк на звернення із скаргою до суду, посилаючись на те, що спірну постанову про закінчення виконавчого провадження не отримував, а про постанову стало відомо лише після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, після чого 21 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про поновлення виконавчого провадження, у відповідь на яку листом виконавчої служби було відмовлено.

Суд приймає до уваги вказані пояснення представника скаржника, оскільки вони державним виконавцем та боржником не спростовані.

Положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За викладених обставин суд вважає, що визначений законом строк звернення до суду зі скаргою заявником пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим такий строк підлягає поновленню відповідно до положень статті 127 ЦПК України.

Положеннями статті 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що рішенням місцевого Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 листопада 2003 року у справі №2-1239/2003 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх прибутків, але не менше частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 14 листопада 2003 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі рішення 28 листопада 2003 року видано Кременчуцьким районним судом Полтавської області виконавчий лист №2-1239-2003 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Кременчуцькому відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі (виконавче провадження №43840003).

18 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Стрельцовою А. С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №43840003 на підставі пункту 7 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із закінченням строку, передбаченого для даного виду стягнення. У постанові вказано, що майно та доходи, на які можливо звернути стягнення, не виявлені. Також роз`яснено стягувачу право звернутися до суду для отримання виконавчого листа про стягнення з боржника боргу у твердій грошовій сумі, який станом на дату повноліття дитини становить 125 966,80 грн.

Мотивуючи заявлені вимоги, представник скаржника посилається на те, що вказана постанова про закінчення виконавчого провадження від 18 жовтня 2019 року являється протиправною, оскільки виконавче провадження закінчено не дивлячись на наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів.

ОСОБА_1 звернувшись із заявою до Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі про відновлення виконавчого провадження №43840003 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, отримала листом №16236 від 01 липня 2022 року роз`яснення, що у зв`язку із досягненням дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 та у зв`язку із порядком та способом виконання рішення суду, визначеного виконавчим документом (стягувати аліменти щомісячно до досягнення дитиною повноліття) 18 жовтня 2019 року виконавче провадження було закінчено на підставі пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження). Окрім того вказано, що у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем роз`яснено порядок подальшого стягнення наявної на момент закінчення виконавчого провадження заборгованості на підставі частини 4 статті 194 Сімейного кодексу України.

Вирішуючи вимоги скарги по суті та перевіряючи їх законність на підставі наявних у справі доказів, які скаржник вважає достатніми та переконливими, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону, що діяла на момент винесення спірної постанови) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, розроблену відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, їх посадових осіб, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до положень пунктів 9, 10 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зі змінами (у редакції Інструкції, що діяла на час винесення спірної постанови) виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Аналіз вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що діяли на час винесення спірної постанови від 18 жовтня 2019 року, вказує на те, що право на закінчення виконавчого впровадження у разі здійснення виконавчого провадження зі стягнення аліментів, виникає у державного виконавця виключно у разі стягнення в повному обсязі з боржника суми аліментів станом на день закінчення строку, передбаченого законом для такого виду стягнення.

Відтак, наявність заборгованості за аліментами виключає можливість закінчення виконавчого провадження у зв`язку із досягненням дитиною повноліття та стягнення щомісячних платежів на її утримання.

Зважаючи на те, що станом на досягнення повноліття дитини заборгованість за аліментами складала 125 966,80 грн, державний виконавець не вправі була закінчувати виконавче провадження, а повинна продовжити здійснення виконавчого провадження до повного стягнення з боржника заборгованості за аліментами.

Оскільки вимога про стягнення аліментів на утримання дитини була вирішена шляхом ухвалення судового рішення, то повторне стягнення аліментів, якими є і заборгованість з їх сплати, не допускається.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За викладених підстав, суд вважає за необхідне визнати спірну постанову про закінчення виконавчого провадження незаконною, та такою, що порушує права стягувача, у зв`язку із чим з метою поновлення порушеного права заявника ОСОБА_1 постанову про закінчення виконавчого провадження слід скасувати.

Керуючись статтями 127, 260, 353, 447, 449, 450-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити представнику заявника ОСОБА_1 адвокату Шевченко С. М. строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шевченко С. М. на дії державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Стрельцової А. С., заінтересована особа ? Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), боржник ? ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Стрельцової А. С. від 18 жовтня 2019 року про закінчення виконавчого провадження №43840003 з примусового виконання виконавчого листа №2-1289 виданого 28 листопада 2003 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2023 року.

СуддяЖ. О. Даніліна