КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території 22 589,18 грн, інфляційній втрати у розмірі 13 410,60 грн та 3% річних у розмірі 2 548,56 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що позивач утримує та проводить обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 02.11.2005 № 235.

23.11.2007 між сторонами укладено договір на утримання квартири АДРЕСА_2 . Позивач зазначає, що відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги, а саме послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак за період з 01.03.2013 по 01.08.2018 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території, які останнім не сплачено, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2018 позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 22 589,18 грн, нарахований індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 13 410,60 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 2 548,56 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 39-43).

31.08.2021 ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначав, що він не є власником квартири АДРЕСА_2 , оскільки нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 2493 від 25.06.2018. Також просив застосувати строк позовної давності до періоду з 01.03.2013 по 01.10.2015 (а.с. 54-60).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2021 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2018 у справі № 755/14814/18.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30.11.2018 у справі № 755/14814/18 за позовом КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без задоволення (а.с. 106-109).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що розрахунок заборгованості має ґрунтуватись на підставі документів, що підтверджують факт надання таких послуг, однак, позивачем таких документів не надано. Також, просить застосувати строк позовної давності за період з 01.03.2013 по 01.10.2015.

Окрім зазначеного, звертає увагу, що розглядаючи заяву про перегляд заочного рішення, судом першої інстанції не було досліджено період за який відповідачем було сплачено послуги у розмірі 13 047,84 грн (вересень 2016 по квітень 2018) (а.с. 111-119).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 справу призначено судді-доповідачу Оніщуку М.І., у складі колегії суддів Шебуєвої В.А., Верланова С.М. (а.с. 54).

Відповідно до розпорядження № 78/06.1-01/22 від 11.05.2022, у якому зазначено, що згідно довідки відділу кадрового забезпечення суддів управління кадрового забезпечення № 61/0321/22 від 11.05.2022 суддя Оніщук М.І. увільнений від виконання обов`язків з відправлення правосуддя, відповідно до наказу голови Київського апеляційного суду Головачова Я.В. від 15.04.2022 № 171-ОС. У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді-доповідача Оніщука М.І. у розгляді судової справи № 370/2403/21 (а/п 22-ц/824/6399/2022), більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цивільним процесуальним законодавством, тому призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 370/2403/21 (а/п 22-ц/824/6399/2022).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2022 справу призначено судді-доповідачу Нежурі В.А., у складі колегії суддів Вербової І. М., Невідомої Т.О.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено виконання зобов`язань по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.03.2013 по 01.08.2018, тому суд визнав правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 2.1 Статуту КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Се6рвіс», первинно затвердженого розпорядженням КМДА від 19.07.2000 із подальшими змінами та перереєстрацією, Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових території, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

На підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 02.11.2005 № 235 КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» призначено на здійснення функцій обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

23.11.2007 між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та відповідачем, який на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.10.2007 № 444336ВЕХ є власником квартири АДРЕСА_2 , укладено Договір на обслуговування будинку і прибудинкової території, предметом якого є надання послуг з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території у будинку АДРЕСА_1 , а власником квартири - оплата витрат по обслуговуванню будинку та прибудинкової території і сплата комунальних послуг.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження N 14-448цс19).

Із наданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивачем щомісячно, починаючи з березня 2013 року по липень 2018 року нараховувались житлово-комунальні послуги за надання обслуговування будинку і прибудинкової території по АДРЕСА_2 .

Однак, відповідач не вносив оплату, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

За період з лютого 2018 року по квітень 2018 року ОСОБА_1 було внесено суму на погашення заборгованості у розмірі 13 047,84 грн (4 368,92 грн + 4 168,92 грн + 4 510,00 грн).

Про те, що відповідач не виконує своїх зобов`язань та не сплачує житлово-комунальні послуги товариство було обізнано, однак до жовтня 2018 року не вчиняло жодних дій для захисту свого порушеного права, і лише 01.10.2018 звернулось до суду із даним позовом.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що в зв`язку з несплатою комунальних послуг відповідачем, наявні підстави для стягнення заборгованості, але не у визначеному позивачем розмірі, оскільки до періоду з березня 2013 року до жовтня 2015 року слід застосувати строк позовної давності.

За період з жовтня 2015 року до липня 2018 року позивачем було нараховано житлово-комунальні послуги у розмірі 21 618,82 грн. У період з лютого 2018 року по квітень 2018 року відповідачем було сплачено 13 047,84 грн, тому заборгованість яка підлягає стягненню складає 8 570,98 грн (21 618,82 грн (нараховані послуги) - 13 047,84 грн (сплачені послуги)).

Оскільки відповідачем не було погашено заборгованість, тому є підстави для стягнення інфляційний втрат та 3% річних.

Розмір інфляційних втрат за період з жовтня 2015 року до липня 2018 року на суму боргу у розмірі 8 570,98 грн становить 3 011,58 грн.

3% річних за період з жовтня 2015 року до липня 2018 року на суму боргу у розмірі 8 570,98 грн становить 707,28 грн.

Отже, загальна заборгованість становить 8 570,98 грн + 3 011,58 грн + 707,28 грн = 12 289,84 грн.

За таких обставин, судом першої інстанції, при ухваленні рішення по справі, не було досліджено вище зазначені докази, у зв`язку з чим було прийнято помилковий висновок, про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухваленню нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25б, ) заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року до липня 2018 року у розмірі 12 289 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять),84 грн, що складається з заборгованості у розмірі 8 570 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят),98 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 011 (три тисячі одинадцять),58 грн, 3% річних у розмірі 707 (сімсот сім),28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома