Дата документу 16.01.2023 Справа № 335/4968/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4968/21 Головуючий у 1-й інстанції: Макаров В.О.
провадження № 22-ц/807/286/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк`звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24.02.2011р.Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.Отже, підписаннямвказаної заяви між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку.У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено банком до 10 500,00 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 13.04.2021 р. має заборгованість у розмірі 13 055,39 грн., з яких: 10 945,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 10 945,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 110,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "ПриватБанк".А тому банк просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у загальному розмірі 13 055,39 грн. за кредитним договором № б/н від 24.02.2011 року та судовий збір сумі 2 2 70,00 грн.

Заочним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021р. задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано вказане заочне рішення, справу призначено для розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Н.В. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі. Серед іншого, зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги довідку про умови кредитування, яка підписана відповідачем, та у якій саме і визначені всі істотні умови кредитних відносин між сторонами у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що не згодна з наведеними доводами апеляційної скарги, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що істотні умови кредитного договору з нею узгоджені не було, а тому банк не міг нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, а тіло кредиту вона повністю сплатила банку, що було правильно визначено судом. Вказує, що відповідач не довів, що довідка про умови кредитування підписана саме нею та стосується анкети-заяви від 24.02.2011р. Просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст.369 цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного обгрунтування.

Судом встановлено, що 24.02.2011р. відповідач звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідно до цієї заяви відповідач виявила бажання отримати платіжну карту кредитка "Універсальна", бажаний кредитний ліміт в заяві не зазначений.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку.У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 10 500,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Позивач вважає та зазначає у позовній заяві, що ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Банк вказував, що, підписавши заяву, відповідач у відповідності до ст. 634 ЦК Україниприєдналась до тих умов кредитування, які зафіксовані в стандартних формулярах, якими є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку у чинній на час приєднання редакції.

Також банк вказував, що виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі

несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості банк визначив, що відповідач станом на 13.04.2021р. має заборгованість у розмірі 13 055,39 грн., з яких: 10 945,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10 945,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 110,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит

згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахованої комісії.

Але суд з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17, вказував, що факт укладання кредитного договору між банком та відповідачем на зазначених в позові умовах та досягнення сторонами згоди щодо умов такого договору, а саме: розміру процентів за користування кредитом, не підтверджено позивачем належними і допустимими доказами, оскільки вказані Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи не підписані відповідачем. Таким чином, у відповідача не виникло зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені та штрафів, і тому позивач не вправі вимагати стягнення з відповідачанарахованих неправомірно процентів. Отже, вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є безпідставними.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору не були узгоджені між сторонами у належний спосіб, оскільки у анкеті-заяві від 24.02.2011р. не визначались його істотні умови, а Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи у Приватбанку не можна визнати складовими кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником, та банк не довів, що саме ці документи у прикладеній до позову редакції були надані позичальнику для ознайомлення під час підписання анкети-заяви. У стягненні фактично отриманої відповідачем суми кредиту судом відмовлено у зв`язку з тим, що нею отримано кредитний ліміт в сумі 10500 грн., але внесено на погашення кредиту 48 611,57 грн., а тому заборгованість за тілом кредиту відсутня.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що суд безпідставно не визнав узгодженими істотні умови кредитного договору, відхиливши факт визнання відповідачем у підписаній письмовій анкеті-заяви від 24.02.2011р., що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами у Приватбанку та погоджується з тим, що вони є складовими укладеного між нею та банком договору.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія дійшла наступних висновків.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Між тим, ті обставини, що не підписані відповідачем Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати складовими кредитного договору як такі, що не є письмовою формою договору, узгоджуються з приписами статті 1055 ЦК України, а тому колегія визнає, що судом ці обставини встановлені правильно. В цьому сенсі доводи банку про наявність договору приєднання до вказаних Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними.

Суд правильно зазначив, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент підписання заяви відповідачем містив саме вказані умови, в тому числі, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Суд, з огляду на вказані обставини, правильно визнав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послугнеодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Колегія з цим погоджується повністю, оскільки на користь вказаному свідчить зміст позовної заяви, у якій банк зазначає, що відповідно до Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019р., були узгоджені умови щодо нарахування після 181-го дня з моменту прострочення зобов`язання відсотків відповідно до приписів ч. 2 статті 625 ЦК України у розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд», тобто відбулась зміна умов кредитування, яка не погоджувалась з відповідачем належним чином у письмовому вигляді.

Отже, висновки суду щодо неможливості визначати умови кредитного договору на підставі Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів у Приватбанку, а відтак і нараховувати на їх підставі розмір кредитних складових, є правильними.

З матеріалів справи встановлено, що в них міститься заява від 24.02.2011р., в якій мається розділ із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в змісті якого (розділу) зазначається про бажання отримати кредитку «Універсальна», яка підписана відповідачем ОСОБА_1 ( а.с. 20-зворот).

Також в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитуванняз використанням кредиток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якій судом взагалі не надано ніякої оцінки та не загадано у оскаржуваному рішенні суду, в той час як при постановленні у цій справі заочного рішення суд першої інстанції надавав їй оцінку та брав її як належний і допустимий доказ у справі.

Апелянт наполягає, що така довідка як підписана відповідачем має бути врахована щодо визначених в ній умов кредитування.

Натомість, представник відповідача зазначає, що вказану Довідку про умови кредитування не можна вважати такою, якою узгоджуються умови кредитування з відповідачем, на якій стоїть підпис, який банком визначено як підпис відповідача, оскільки доказів, що цей підпис належить саме ОСОБА_1 , банком не надано, а також відсутні дані, для якого саме кредитного договору ці умови визначені.

Колегія з цього приводу зазначає, що судовий розгляд відбувається в порядку змагальності, який унормовано у статті 81 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Саме відповідачка повинна була спростувати, що підпис, який міститьсяу довідці про умови кредитування від 24 лютого 2011 року, їй не належить. Проте ОСОБА_1 цього не спростувала.

При цьому з матеріалів справи чітко вбачається, що 24лютого 2011 року відповідач підписала анкету-заяву, ідентифікувалася у банку, та саме в цей же день підписала довідку про умови кредитування. На підставі цього ПриватБанком їй 24 лютого 2011 року було відкрито картковий рахунокта видано кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 , на яку в цей же день встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., який в той же день збільшено до 900 грн. (а.с. 18-20).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від12 лютого 2020 року у справа № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994 св 19).

Колегія наголошує, що Довідка про умови кредитування датована 24.02.2011р., як і заява ОСОБА_1 про бажання отримати кредитку «Універсальна», та умови, визначені у ній, узгоджені для кредитки такого типу «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а підпис є ідентичним підпису на заяві, який, хоча й оспорювала відповідач, але відповідних доказів цьому не надала, відповідних клопотань не заявляла.

Між тим, ця Довідка залишилась безпідставно поза увагою суду, який її взагалі не досліджував, вказуючи, що не мається, крім анкети-заяви, інших підписаних відповідачем документів у Приватбанку.

Колегія приймає цю Довідку як належний та допустимий доказ з урахуванням вище наведеної правової позиції Верховного Суду, на підставі якої і слід було нараховувати відповідачу складові заборгованості.

Так, Довідкою про умови кредитування між сторонами узгоджені наступні істотні умови договору: тип кредитної лінії поновлювана, пільговий період (нарахування процентів передбачено за ставкою 0,01 % річних) становить до 30 днів за кожною витратою, базова процентна ставка 3 % на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів/рік), розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується як пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору) / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту, та пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 та більше днів та при виникненні прострочки на суму більшувід 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобо`язань, передбачених договором, більш як на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному пакету; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5 % (на місяць).

Отже, істотні умови кредитного договорі узгоджені сторонами саме в цьому документі, які слід враховувати при вирішенні цієї справи, але судом вони не були досліджені.

З довідки банку вбачається, що згідно з заявою відповідача нею були отримані такі картки: № НОМЕР_2 зі строком дії до 10/13, № 13092 02/15, № 656659 06/16, № НОМЕР_3 зі строком дії до 06/17, № НОМЕР_4 зі строком дії до 05/19, № НОМЕР_5 зі строком дії до 11/22 ( а.с. 19).

Виписка з банківського рахунку це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12р. № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Наявність та розмір заборгованості підтверджуються випискою по особовому рахунку, який згідно п.п. 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 04.07.2018 року № 75, є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Зі змісту виписки вбачається повна інформація про рух коштів на рахунках, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором.

У наданій банком виписці, яку колегія визнає належним і допустимим доказом у справі, відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміни, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості. Фактичний рух по рахунку вважається фактом доведеності отримання відповідачем карток та користування ними і кредитними коштами, оскільки тільки їй було відомо ПІН-коди.

З виписки вбачається, що 24.02.2011р. на отриману відповідачем картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 10/13 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 300 грн., та в цей день його розмір було збільшено до 900 грн., а 28.02.2011р. відповідач вперше скористалась ним та в подальшому активно користувалась цією та іншими картками, зокрема, знімала кошти, оплачувала товари та послуги, здійснювала комунальні платежі, поповнювала рахунок власними коштами.

З довідки банку, складеної на підставі виписки про рух коштів по картрахунку відповідача, вбачається, що кредитний ліміт, який первісно 24.02.2011р. був встановлений у сумі 300 грн. та цього ж дня збільшився до 900 грн., змінювався в подальшому наступним чином: 12.04.2011р. 1400 грн., 06.08.2011р. 1 600 грн., 14.06.2016р. 2 600 грн., 11.07.2016р. 4000 грн., 15.05.2019р. 10 500 грн., 01.10.2020 00 ( а.с. 18).

Обставини щодо користування кредитним лімітом та поповнення ОСОБА_1 картрахунку встановив суд, та відповідач цього не оспорювала.

Що стосується розміру заборгованості, яку банк просив стягнути, але суд відмовив у задоволенні його позову, то колегія встановила наступні обставини.

Суд визнав, що за відсутності узгоджених умов щодо відсотків, нарахованих на прострочене тіло кредиту, стягненню підлягло лише тіло кредиту, але воно було фактично погашено проведеними відповідачем платежами.

Проте з урахуванням того, що колегія визнає Довідку про умови кредитування документом, у якому сторони належним чином узгодили умови цього договору, здійснений банком розрахунок заборгованості підлягає перевірці на стадії апеляційного провадження.

Так, позивач у позові не просить стягнути поточні відсотки та нараховані відсотки на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а просить стягнути заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2110,27 грн. Між тим, Довідкою про умови кредитування не передбачено ставки прострочених відсотків та нарахованих відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а тому є обгрунтованими висновки суду про відмову в задоволенні у їх стягненні.

Отже, суд правильно виходив із того, що такі відсотки не були узгоджені умовами до-говору, та, оскільки вони не були погоджені й Довідкою про умови кредитування, яку ко-легія визнала частиною договору, то не можуть бути нараховані відповідачу та стягнуті су-дом. При цьому доказів, що змінені умови, зокрема, у вище наведених ставках відсотків за ст. 625 ЦК України та ставки прострочених відсотків, були письмово погоджені з відпові-дачем в подальшому, банк не надав.

Відтак, у задоволенні позовних вимог банку щодо відсотків суд обґрунтовано відмовив.

Що стосується тіла кредиту, яке за підрахунками суду є погашеним, то колегія вважає, що суд неправильно спрямував всі платежі на погашення лише фактично отриманих кредитних коштів. Ці висновки базуються на тому, що колегія визнала Довідку про умови кредитування та визначені в ній умови узгодженими сторонами. А тому сума заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача.

При визначенні розміру заборгованості за тілом кредиту, колегія враховує, що банк мав право нараховувати поточні відсотки та спрямовувати кошти, які відповідач вносила на картрахунок на погашення цих відсотків, а тому є помилковими висновки суду, який погодився з відповідачем, що нею було внесено більше коштів, ніж отриманий кредитний ліміт. У такому разі колегія вважає, що від визначеного банком тіла кредиту у розмірі 10 945,12 грн. слід вирахувати внесену на погашення прострочених відсотків, які не передбачені Довідкою про умови кредитування, суму у розмірі 520 грн. ( а.с. 17), та остаточно визначити до стягнення непогашену суму тіла кредиту у розмірі 10 425,12 грн.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення в частині відмови у позові щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та стягує його в сумі 10 425,12 грн., залишаючи без зміні рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо заборгованості за простроченими відсотками на суму 2110,27 грн.

Приймаючи постанову про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо простроченого тіла кредиту, колегія відповідно до положень статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо компенсації банку судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

Банком за подання позову з ціною 13055,39 грн. сплачено судовий збір в сумі 2270 грн., за подання апеляційної скарги 3405 грн., а задоволено позов на суму 10 425,12 грн., тому стягненню з відповідача на користь банку підлягає судовий збір в сумі: 10425,12 х 5675 : 13055,29 = 4989,02 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2022 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позову банку щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за договором б/н від 24.02.2011р. заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 10 425 ( десять тисяч чотириста двадцять п`ять) гри-

вень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 4 989 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 02 копійки.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 16 січня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова