Справа № 953/2379/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Шаренко С.Л.,
при секретарі - Реуцькій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної те моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-
31.03.2023 позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завданні залиттям квартири матеріальні збитки в розмірі 44 734 грн., моральні хбитки в розмірі 10 000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 35 175 грн., а також судовий збір.
На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 36/100 квартири АДРЕСА_1 . 10.12.2022 сталося залиття її квартири. З приводу залиття квартири проведено комісійне обстеження начальником ОСОБА_3 і майстром ОСОБА_4 дільниці № 64 КП «Жилкомсервіс» та начальником Т/Р 1 КП «ХТМ» Київської філії Ундаровим О.О., за резкльтатами якого складено Акт обстеження від 12.12.2022. Актом обстеження встановлено, що 10.12.2022 внаслідок пориву центрального опалення в комунальній квартирі АДРЕСА_2 , в кімнаті № 13 площею 7,8 м2, особовий рахунокв якій відкрито на ОСОБА_2 , сталося залиття квартири АДРЕСА_1 . При обстеженні квартири АДРЕСА_3 виявлені сліди залиття на підлозі, на стінах та стелі у передпокої, на кухні, в житлових кімнатах, ванній кімнаті та туалеті, також постраждали меблі та особисті речі. Тобто, внаслідок затоплення Позивачу були завдані майнові збитки.
Звітом про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 встановлено збитки у розмірі 39 734,00 грн. Вартість витрат на послуги складення оцінки та звіту склала 3000,00 грн.
Крім того вказала, що постійна сирість у зимовий період, сморід та пошкодження її особистих речей, у зв`язку із затопленням завдає їй моральної шкоди.
Таким чином, неналежне виконання власником квартири АДРЕСА_2 обов`язку з утримання квартири свідчить про наявність його вини у заподіянні шкоди її квартири внаслідок залиття, а тому вона звернулась до суду з позовом в якому просить стягнуту матеріальну та моральну шкоду, завдану залиттям квартири.
Позивач у судове засідання не з`явилась, довірила предяставляти свої інтереси адвокату Апазіді К.Ю.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Апазіді К.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі не явки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи до суду також не надходило.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є віласником 36/100 частин пятикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування частки квартри від 01.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 808 (а.с. 25-26).
Як зазаначає позивач та підтверджується актом обстеження від 12.12.2022 складеного членами комісії начальника дільниці № 64 КП «Жилкомсервіс» Березань В.В., майстром дільниці № 64 КП «Жилкомсервіс» та начальником Т/Р 1 КП «ХТМ» Київської філії, 10.12.2022 відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 . Залиття відбулося внаслідок пориву приладу центрального опалення з комунальної квартири АДРЕСА_5 , особовий рахунок якої відкрито на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 116).
Відповідно до вказаного акту також вбачається, що при обстеженні квартири АДРЕСА_3 виявленв сліди залиття на підлозі, на стінах та стелі у передпокої, на кухні, в житлових кімнатах, ванній кімнаті та туалеті, також постраджали меблі та особисті речі.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.01.2023 № 319937948 вбачається, що квартира АДРЕСА_7 належить: 26/100 ОСОБА_6 , 26/100 ОСОБА_7 , 47/100 ОСОБА_2 , 135/1200 ОСОБА_8 , 27/200 ОСОБА_9 (аю.с. 51-52).
Оскільки актом обстеження від 12.12.2022 встановлено, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок пориву приладу центрального опалення в комунальній квартирі АДРЕСА_8 , яка належить ОСОБА_2 та на імя якого відкрито особовий рахунок, тому з вимогою про відшкодування шкоди ОСОБА_1 звертається саме до ОСОБА_2 .
Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Як встановлено в судовому засіданні, причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є порив приладу центрального опалення в комунальній квартирі АДРЕСА_5 , особовий рахунок якої відкрито на імя ОСОБА_2 .
Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивача, визначений звітом про належну оцінку ринокової вартості прямих збитків від 12.12.2022 зроблений ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 .
Вину у завданій позивачу шкоді відповідачем не спростовано.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачки, суд дійшов висновку, що завдані позивачу матеріальні збитки у розмірі 44 734 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2 . Крім того, з відповідача слід стягнути понесені позивачкою збитки в розмірі 3000 грн., хімічну чистку килимів, після їх залиття.
Що стосується стягнення моральної шкоди.
В результаті винних дій відповідача ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, що полягала у душевних стражданнях, виникненні негативних емоцій, душевного дискомфорту, перебування у постійному стресі, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з пошкодженням належного їй майна.
Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Приймаючи до уваги доведений факт залиття квартири позивача відповідачем, який підтверджуються належними доказами, що свідчить про нанесення моральних страждань позивачу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що враховуючи характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у його житті, приймаючи до уваги, що відповідач не відшкодував витрати, завдані залиттям квартири, чим також заподіяв моральні страждання позивачу з врахуванням тих зусиль, які він приклав для організації свого життя, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн на користь позивача.
За правилами ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані, зокрема, із залученням експертів та проведенням експертизи.
Як встановлено в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_1 було проведено звіт про оцінку ринкової вартості прямих збитків, спричинених залиттям квартири, за яке позивачем сплачено 3000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Окрім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат на правничу допомогу пов`язану з розглядом справи, суд зазначає наступне.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, позивачем надані всі належні та допустимі докази, а тому судові витрати на надання правничої допомоги в розмірі 35 175 грн., підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265,435 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної те моральної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 44 734 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять чотири) грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч )грн., завдані внаслідок залиття квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 35 175 (тридцять п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. та судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 29.12.2023.
Суддя С.Л. Шаренко