Номер провадження: 22-ц/813/2650/23
Справа № 522/9076/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б.,

встановив:

У червні 2020 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла та стягнення витрат по оплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач проживає в квартирі АДРЕСА_2 без законних на те підстав, а тому має бути виселений з вказаного приміщення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Судовий збір у розмірі 2102 гривень віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить його скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Приморської РА ОМР, задовольнити його в повному обсязі та встановити факт, що має юридичне значення, а саме - що ОСОБА_2 , 1955 року народження проживала однією сім`єю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що зустрічний позов подав вчасно. Суд абсолютно безпідставно не прийняв до розгляду його зустрічний позов, вимоги якого є взаємовиключними із заявленими позивачем. Повідомляє суд, що станом на 16.12.2015 його черговість по першочерговій групі була за номером 2186, тобто за 5 років житло отримали 54 особи. Приморська РА ОМР абсолютно безпідставно відмовляє йому у наданні вказаної квартири під найм, хоча усвідомлює, що є відповідні підстави для укладення такого договору. Він неодноразово просив суд під час судових засідань звернути увагу на дані обставини, однак суд абсолютно безпідставно не прийняв їх до уваги.

27.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що є волонтером та перебуває за межами міста.

Позивач в судове засідання 28.02.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційний суд вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню з огляду на те, що є повторним, за його заявою судове засідання вже відкладалося, справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, апелянт свої доводи щодо незгоди з рішенням суду виклав в апеляційній скарзі, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, відповідач не зазначив об`єктивних причин неможливості їх участі в засіданні в режимі відеоконференції та не долучив до заяви докази перебування за межами міста. Крім того, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб (зокрема тривале не вирішення спору). При цьому, апеляційний суд звертає увагу на положення ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України).

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі N 924/369/19.

Ураховуючи вищенаведене та ту обставину, що відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів суду апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 відноситься до комунального житлового фонду, що підтверджується довідкою з КП "Міське агентство з приватизації житла" та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208633284.

Відповідно до довідки про склад сім`ї і реєстрацію (форма Ф-1), виданої КП ЖКС "Порто-Франківський", в кв. АДРЕСА_3 зареєстрована і є одноособовим наймачем ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2019 у справі №522/19101/18, ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, рішення набрало законної сили 12.12.2019.

Згідно з актами обстеження, здійсненими співробітниками обслуговуючої дільниці №8 КП "ЖКС Порто-Франківський" від 17.10.2018, від 05.03.2018, квартира АДРЕСА_2 використовується для проживання іншою особою, а саме ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації КП ЖКС "Порто-Франківський" від 07.05.2020, станом на 07.05.2020 по особовому рахунку на квартиру АДРЕСА_2 наявний борг по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 8 134,75 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За положеннями статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Відповідно до частини першої статті 817 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому.

Частинами першою та другою статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Водночас позивачем встановлений законом порядок на вселення у вищевказану квартиру не був дотриманий, а тому право на користування квартирою у встановленому законом порядку він не набув, тим самим безпідставно займає вказане житлове приміщення, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач підлягає виселенню з самовільно занятого приміщення без надання йому іншого житла.

Доводи відповідача про неодноразові звертався до позивача з заявами про укладення договору найму спірного приміщення та безпідставність відмови не впливають на вирішення даного спору, водночас не позбавляє права останнього на звернення до суду з окремим позовом про зобов`язання укласти договір за наявності відповідних підстав.

Копія паспорту ОСОБА_1 (а.с.7), а також довідка про склад сім`ї та реєстрацію (а.с.20) свідчить про те, що він зберігає право користування кв. АДРЕСА_4 .

Також апеляційний суд зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено права на стадії апеляційного перегляду звернення сторони з зустрічним позовом, водночас у випадку непогодження з ухвалою суду першої інстанції про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 не був позбавлений можливості оскаржити ухвалу, проте таким правом не скористався.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 09.03.2023

Головуючий:

Судді: