ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/612/23 Справа № 190/1764/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Вишнівської селищної ради

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2021 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.«Котовського» П`ятихатського району Дніпропетровської області. Право на земельну частку (пай) належало його матері на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0223393, виданого П`ятихатською районною державною адміністрацією 31.05.1997 року, на підставі розпорядження №121-р від 14.03.1997 року. На час її смерті він проживав разом з нею та був зареєстрований у житловому будинку, після смерті матері не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що фактом спільного проживання прийняв спадщину. З 2004 року і по теперішній час він проживає в м.Тюмень РФ та являється громадянином Російської Федерації. В грудні 2020 року, його представник за довіреністю звернувся до П`ятихатської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину представнику було відмовлено на тій підставі, що останній не може надати правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), так як він втрачений, в наявності мається тільки ксерокопія сертифікату на право на земельну частку (пай). Крім того, під час вивчення нотаріусом документів, було встановлено, що в наданій для огляду ксерокопії сертифікату про право на земельну частку (пай), зазначена ОСОБА_2 , тоді як в свідоцтві про смерть спадкодавця остання зазначена як ОСОБА_2 , без зазначення по-батькові. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 6,46 в умовних кадастрових гектарах, із земель, що розташовані на території Вишнівської об`єднаної територіальної громади в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 6,46 в умовних кадастрових гектарах із земель, що розташовані на території Вишнівської об`єднаної територіальної громади, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Керівник Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Вишнівської селищної ради на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року просить скасувати рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , стягнути судові витрати.

Відзиви на апеляційну скаргу Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Вишнівської селищної ради на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач являється єдиним спадкоємцем за законом до майна померлої ОСОБА_2 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому набув права на спадкування майна покійної за законом. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є одна і таж особа, а позивач отримати дублікат виданого сертифікату в позасудовому порядку не має можливості та враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовляється лише в одному примірнику, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , матір`ю якого зазначена ОСОБА_3 , в графі батько стоїть прочерк (а.с.10).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 05.09.2020 року - в зв`язку з укладенням шлюбу 16.11.1965 року ОСОБА_3 змінила своє прізвище, і стала ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно копії витягу з погосподарської книги №6 за 1991-1995 р.р. номер об`єкта по господарського обліку №281 виданого ВК Вишнівською селищною радою від 08.07.2021 року головою домогосподарства по АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0223393 виданого 31.05.1997 року головою П`ятихатської районної державної адміністрації - Савченко Василині Іванівні, яка проживає в с.Комісарівка П`ятихатського району Дніпропетровської області належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Котовського, розміром 6.46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.12).

Згідно копії листа відділу №4 Управління у Кам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 01.11.2021 року №194/366-21 відповідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Котовського сертифікат на ім`я ОСОБА_2 серії ДП №0223393 був зареєстрований за номером 0393 від 31.05.1997 року, площею 6,46 ум.кад. га на території Комісарівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, який на даний час не отримано та знаходиться у відділі на зберіганні. Згідно даних Державного реєстру земель станом на 31.12.2012 р., відомості щодо реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , яка розташована на території Комісарівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області по колишньому КСП ім.Котовського, не значиться (а.с.14).

Позивач прийняв спадщину, однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2020 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 , яка діє відповідно до довіреності від імені ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з неможливістю надати правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), так як він втрачений, а в наявності мається тільки його ксерокопія. Крім того, під час вивчення наданих документів, було встановлено, що в наданій для огляду ксерокопії сертифікату про право на земельну частку (пай), зазначена ОСОБА_2 , тоді як в свідоцтві про смерть спадкодавця остання зазначена як ОСОБА_2 , без зазначення по-батькові (а.с.13).

Згідно копії спадкової справи №231/2020 до майна ОСОБА_2 , померлої, ІНФОРМАЦІЯ_2 , - позивач єдиний спадкоємець, який звернувся з заявою про прийняття спадщини (а.с.22-50).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи згідно з Додатком 1 Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Котовського» серії ДПІ №000068 від 11.02.1997 року ОСОБА_2 чи ОСОБА_2 не значиться (а.с.110, 116-134).

Відповідно до інформації Архівного відділу №3 архівного управління Кам?янської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.08.2022 №21 відомості щодо прийому ОСОБА_2 в члени КСП «ім. Котовського» П?ятихатського району Дніпропетровської області та звільнення з нього в архівному відділі відсутні (а.с140).

Відповідно до ч.1 ст.22 та ч.2 ст.23 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих y колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

Отже, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: вона є членом колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; її включено до списку осіб, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством такого акта.

Як роз`яснила Судова палата у цивільних справах Верховного суду України «Про практику розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Верховний Суд України в п.24 постанови Пленуму №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вказав, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, факт членства ОСОБА_5 у КСП «ім. Котовського» є недоведеним та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Крім того вищевказану особу не було включено до списку осіб, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю КСП «ім. Котовського», що також залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Наявність сертифікату на право власності на земельну частку (пай) по КСП «ім.Котовського» на ім`я ОСОБА_2 серії ДП №0223393 зареєстрований за номером 0393 від 31.05.1997 року площею 6,45 ум.га жодним чином не підтверджує отримання останньою права на земельну часту (пай), оскільки не дотримано вищевказані умови й сам сертифікат не був зареєстрований протягом життя спадкодавця.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які правові підстави на отримання земельної частки (паю) з земель КСП «ім.Котовського», що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 (а.с.9) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином в цей день відкрилася спадщина.

Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: ???якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; ??якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6 (а.с.22-50) позивачем подано заяву про прийняття спадщини лише 22 грудня 2020року (а.с.25), де ОСОБА_1 вказав, що він був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем на момент смерті.

Таким чином, ОСОБА_1 не було дотримано шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Іншими діями, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем є вступ в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що регулюється ст. 549 ЦК УРСР.

Згідно постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

На підтвердження факту вступу в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_1 було надано лише довідку виконавчого комітету Комісарівської сільської ради від 21 грудня 2020 року №339 у відповідності до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно до моменту смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ). Разом з нею був зареєстрований та проживав син - ОСОБА_1 .

На запит Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Виконавчий комітет Вишнівської селищної ради листом від 26 липня 2022 року №1026 повідомив, що в період часу з 01.01.1990 по 03.07.1997 роки за адресою: АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована одна (а.с.147).

Інших доказів, які б підтверджували факт вступу в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_7 до суду надано не було.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не було подано своєчасно заяву про прийняття спадщини та не було надано належних та допустимих доказів вступу в управління або володіння спадковим майном, що, в свою чергу, свідчить про факт не прийняття спадщини позивачем, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Щодо строків позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Розглядаючи подібну справу Верховний Суд у постанові від 4 серпня 2021 року по справі №617/537/19 зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки на час видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю позивачка не була виключена в установленому законом порядку із членів КСП, то, відповідно, вона мала право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не була включена до такого списку з невідомих причин.

Водночас колегія суддів зазначила, що право на позов у позивачки виникло у 1996 році після видачі КСП державного акта на землю. Звернувшись до суду у 2019 році, вона пропустила встановлений законодавством строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав як члена КСП дізналася або повинна була дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників. Позивачка не навела обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду із позовом.

Враховуючи зазначену правову позицію, право на позов виникло спочатку у спадкодавця, а потім у позивача ще в 1997 році, коли було видано КСП «ім.Котовського» державний акт на право колективної власності на землю й в Додатку до нього був відсутній спадкодавець.

Трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Враховуючи вищевикладене, рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2021 у справі №190/1764/21 постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, а тому є незаконним та підлягає скасуванню, на підставі ст.376 ЦПК України.

Підстави для представництва прокурором інтересів держави.

Аналіз положень ст.56 ЦІК України у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Верховний Суд України у п.24 постанови Пленуму №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, прокурор визначив в чому відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, а саме: судом першої інстанції не взято до уваги, що на 11 лютого 1997 року, коли КСП «ім.Котовського» отримало державний акт на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 не була членом КСП «ім.Котовського», а сам позивач спадщину своєчасно не прийняв. Таким чином, порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання судовим рішенням в порядку спадкування через 25 років після відкриття спадщини за ОСОБА_8 , який є громадянином Російської Федерації, права на земельну частку (пай) із земель, розташованих на території Вишнівської селищної ради Кам?янського району Дніпропетровської області, за відсутності правових підстав, є незаконним та порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та майнові інтереси Вишнівської об`єднаної територіальної громади щодо володіння та розпорядження землею.

Уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Вишнівська селищна рада Кам?янського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.ч.5, 6, 8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Розпорядження об`єктами права комунальної власності не може бути здійснене без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Жовтоводською окружною прокуратурою Дніпропетровської області листом №04/55/1-1151 вих-22 від 21.07.2022 повідомлено Вишнівську селищну раду Кам?янського району Дніпропетровської області про прийняте судом рішення, яке зачіпає права та інтереси держави.

Листом №1027 від 25.07.2022 селищна рада повідомила прокурора, що заходи щодо оскарження рішення від 10.02.2022 у справі №190/1764/21 не здійснювалися, таким чином станом на час подання апеляційної скарги прокурором, уповноваженим органом не вжито заходів щодо його оскарження, що свідчить про бездіяльність Вишнівської селищної ради Кам?янського району Дніпропетровської області та наявність виключних підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури.

Окрім того під час розгляду справи в суді першої інстанції Вишнівська селищна рада Кам?янського району Дніпропетровської області усунулася від розгляду справи та захисту інтересів держави та подала заяву про розгляд без справи її участі без надання жодної заяви по суті справи.

На думку прокурора, прийняте спірне рішення, в порушення ст.ст.263, 264 ЦПК України, судом фактично позбавило територіальну громаду в праві на земельну ділянку комунальної власності. Право на пай безпідставно визнано судом за позивачем, чим створено загрозу майновим інтересам держави в особі органу місцевого самоврядування щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками комунальної власності, право на які набуто територіальною громадою на підставі п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованою участь прокурора в контексті правовідносин у даній справі, оскільки інтереси держави полягають у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способом, який відноситься до їх відання. Разом із цим, визначений Земельним кодексом України перехід у комунальну власність земель та майна колективної власності припинених КСП, що залишилося нерозподіленим та не переданим у приватну власність, свідчить про припинення будь-яких прав щодо цього майна у осіб, які у визначеному законодавством порядку та строк не реалізували своє право на таке майно.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам цивільної справи та доказам, які надані сторонами та досліджені судом при винесені оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини, які мають значення для справи та суд прийняв судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке є незаконним та необґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року підлягає скасуванню, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1362,0 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Вишнівської селищної ради -задовольнити.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2022 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1362,0 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова