Справа № 159/6150/21 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/112/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Підприємтсва теплових мереж "Ковельтепло" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» (далі ПТМ «Ковельтепло») у жовтні 2021 року звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги. Позов мотивовано тим, що ПТМ «Ковельтепло» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , співвласниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Між ПТМ «Ковельтепло» та відповідачем 17 вересня 2008 року укладено Договір №1/5111 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до вищевказаної квартири. Нарахування за послуги з централізованого опалення квартири відповідачам проводилось на підставі показів теплового лічильника, встановленого в житловому будинку АДРЕСА_2 в опалювальний період, виходячи з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення 56,0 кв.м. за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року. Свої зобов`язання відповідачі належним чином не виконали і станом на 01 вересня 2021 року мають заборгованість перед підприємством в сумі 19 064,32 грн за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року включно. ПТМ «Ковельтепло» неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність погашення заборгованості, але боржники не вживають ніяких заходів щодо сплати боргу, чим завдають збитки державі в особі ПТМ «Ковельтепло». Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість по оплаті за комунальні послуги в сумі 19 064,32 грн та стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2022 року позов ПТМ «Ковельтепло» задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПТМ «Ковельтепло» заборгованість по оплаті за комунальні послуги теплопостачання квартири в сумі 19 064,32 грн та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПТМ «Ковельтепло» судові витрати по справі в сумі 1 513,33 грн в рівних долях з кожної.

Відповідач ОСОБА_1 29 листопада 2022 року подав до апеляційного суду скаргу на вищевказане рішення. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, ставлення судді упереджене до відповідачів, судом неповно з`ясовано всі обставини справи, які мають важливе значення для вирішення справи, неправильно застосовано закони. Вказує, що 23 грудня 2021 року заявив у відзиві про необхідність допиту свідка керівника ПТМ «Ковельтепло» ОСОБА_4 , без чого, на його думку, неможливим є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи для прийняття законного рішення, однак він не отримав жодного процесуального документа про відмову в такому допиті, чим суд позбавив його права на ефективний захист, гарантований законом. Допит вищевказаного свідка є доказом, який би довів безпідставність заявлених позовних вимог. Позивач неправильно визначив відповідачів у цій справі, оскільки у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає жодних зобов`язань перед ПТМ «Ковельтепло». Вони хоч і є співвласниками квартири, однак не укладали договір з ПТМ «Ковельтепло», а тому у них виникає обов`язок перед ним, як співвласником який є стороною договору. У нього є обов`язок перед ПТМ «Ковельтепло» виключно на умовах, визначених договором. Згоди на оплату підвищених тарифів, які перевищують дохід його сім`ї, він не давав. Позивач зловживає своїми процесуальними правами, вже вдруге звертається до суду з позовною заявою аналогічного змісту, дружина та дочка не можуть бути відповідачами, а він не повинен сплачувати за тарифами, на які згоди не давав, тим більше, що послуга надається неякісно. Дочка не проживає у квартирі та не користується послугами позивача, а тому у неї не виникає обов`язку щодо сплати за такі послуги. В цьому житлі вона не зареєстрована. Просив скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2022 року та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду.

До апеляційного суду 06 січня 2023 року надійшов відзив ПТМ «Ковельтепло» на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 . Зазначено, що позивач вважає таку скаргу безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Відповідно до Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 17 вересня 2008 року, ОСОБА_1 у ньому зазначив, що його сім`я складається з трьох осіб, а опалювальна площа має 56,0 кв.м. Договором передбачено, що у випадку втрати права на пільги споживач зобов`язаний повідомити про це «ТО» у десятиденний строк. Цей договір є чинним, в установленому законом порядку не розірваний, недійсним не визнаний. Постановою Волинського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у справі №159/5548/19 за позовом ОСОБА_1 до ПТМ «Ковельтепло» про розірвання договору, відшкодування моральної шкоди, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2019 року про відмову в задоволенні позову залишено без змін. Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що встановлено судом та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому є споживачами наданих комунальних послуг та зобов`язані оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.3 Договору споживачі поінформовані через засоби масової інформації про конкретні розміри тарифів на послуги з централізованого опалення. ПТМ «Ковельтепло» доводило до відома споживачів інформацію про зміну тарифів чи їх коригування на сайті органу місцевого самоврядування Ковельської міської ради, власному вебсайті та через місцеву газету «Вісті Ковельщини». Відповідачі не мають претензій та не зверталися до позивача протягом дії даного договору з приводу ненадання чи надання неякісних послуг з централізованого опалення їхньої квартири, не мають претензій до порядку нарахування за надані послуги. Факт відсутності договору по надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. До апеляційної скарги не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт заборгованості, що обліковується за особовим рахунком відповідачів та свідчили про неправильність чи безпідставність нарахованих до сплати послуг. Просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимог про стягнення з відповідачів заборгованості у заявленій позивачем сумі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , а тому усі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач ОСОБА_1 не довів, що заборгованість за теплопостачання виникла з вини ПТМ «Ковельтепло». Плата за опалення нарахована за діючими тарифами та заперечень не викликає. Заборгованість за теплопостачання за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року відповідачами не сплачена, а тому підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що ПТМ «Ковельтепло» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 , співвласниками якої є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не заперечується відповідачами.

Послуги надаються відповідно до укладеного між ОСОБА_1 та ПТМ «Ковельтепло» договору № 1/5111 від 17 вересня 2008 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в якому зазначено, що сім`я ОСОБА_1 складається з трьох осіб, а опалювальна площа має 56.0 кв. м.

Відповідно до розрахункового листа по абоненту ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_3 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) та тарифів ПТМ «Ковельтепло», заборгованість відповідача перед ПТМ «Ковельтепло» за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року включно складає 19 064,32 грн. Нарахування боргу проведено за затвердженими тарифами з урахуванням площі квартири та кількості мешканців.

Таблиця тарифів на комунальні послуги для населення містить інформацію час зміни тарифу та коли і ким вони були зміненні

Нарахування за спірний період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року за послуги з централізованого опалення квартири проводилось на підставі показів теплового лічильника, встановленого в будинку АДРЕСА_2 , виходячи з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення 56 кв. м (п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтями 7 та 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтю 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно виходив з того, що квартира, в яку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надає ПТМ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », належить на праві спільної часткової власності відповідачам, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Встановивши, що відповідачі є співвласниками квартири, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з кожного з них заборгованості за житлово-комунальні послуги у солідарному порядку.

Не заслуговують також на увагу твердження відповідача про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не несуть обов`язку щодо оплати послуг з теплопостачання, оскільки не укладали договору з ПТМ «Ковельтепло».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Тому, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обов`язку оплачувати надані їм послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 знята з реєстрації та не проживає за вищевказаною адресою, а тому не зобов`язана сплачувати за послуги з теплопостачання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідачем заборгованість за теплопостачання, яка виникла за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року.

Згідно відомостей підрозділу УДМС України у Волинські області від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_3 знята з реєстрації за вищевказаною адресою 15 квітня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_3 є такою, що користувалась житловим приміщенням у період, за який виникла заборгованість за теплопостачання. Доказів, які б спростовували таку обставину матеріали справи не містять. Крім того, відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не оскаржували судове рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надавав згоди на зміну розміру тарифів, а тому застосування підвищених тарифі відбулося з порушенням спростовуються наступним.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належать, серед іншого, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Частинами 1, 4 , 5 ст. 10 цього Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих комунальних послуг, їхню вартість, а також галузева звітність. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну цін/тарифів на комунальні послуги виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачам з посиланням на рішення відповідних органів.

Наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 390 від 30.07.2012 затверджено Порядок, відповідно до якого зазначена вище інформація доводиться до відома споживачів шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб`єкта господарювання (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах суб`єктів господарювання, за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги.

Закон не передбачає обов`язку ПТМ «Ковельтепло» погоджувати з відповідачем зміну цін/тарифів, а тому тарифи у періоді з жовтня 2019 року по квітень 2021 року застосовані ПТМ «Ковельтепло» правомірно.

Щодо аргументів відповідача в частині зловживання позивачем процесуальними правами, що полягає у повторному зверненні до суду з подібним позовом апеляційний суд зауважує таке.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ПТМ «Ковельтепло» не зверталось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за теплопостачання, що виникла за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року на суму 19 064,32 грн у будь-який інший час, окрім як у жовтні 2021 році. Таке ж застереження містить сама позовна заява.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження відповідача про упередженість головуючого судді під час розгляду цієї справи, оскільки жодним учасником справи не заявлено відводу такому судді у порядку, визначеному ЦПК України і судом такої обставини не встановлено.

Доводи апеляційної скарги в частині не проведення допиту свідка, директора ПТМ «Ковельтепло», також не заслуговують на увагу.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2021 року було визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала отримана відповідачем ОСОБА_1 10 грудня 2021 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто відповідачу було відомо про те, який саме порядок розгляду цієї справи було встановлено ухвалою про відкриття провадження, а тому судом першої інстанції враховано вимоги ст. 277 ЦПК України та здійснено розгляд справи з дотриманням норм процесуального права.

Окрім того колегія суддів звертає увагу на те, що, в апеляційній скарзі відповідач не заявляє клопотання про допит вищевказаного свідка, а керівник ПТМ «Ковельтепло», як представник позивача, надавав відповідь на відзив відповідача, що міститься в матеріалах справи та було окремо надіслана усім відповідача, зокрема ОСОБА_1 , поштовим відправленням.

Апеляційний суд в складі колегії суддів дійшов висновку про те, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин справи, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді