Єд. унік. № 227/1212/22
Провадження № 2/243/1490/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за правилами загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в місті Києві, Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту проживання за однією адресою та перебування на утриманні годувальника, -

-ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в місті Києві, Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту проживання за однією адресою та перебування на утриманні годувальника.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що вона з 25.12.1971 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті чоловіка вони мешкали разом та вели спільне господарство. Їх місце проживання було зареєстроване у м. Донецьку, де вони фактично і проживали. Основним доходом родини була пенсія її чоловіка, яка була значно вищою за її. Зазначила, що встановлення факту сумісного проживання та перебування її на утриманні чоловіка їй необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника. З метою реалізації передбаченого законом права на перехід з її пенсії на пенсію у зв`язку з втратою годувальника 05.10.2021 року вона звернулась до Головного управління пенсійного фонду в місті Києві з метою переходу зі своєї пенсії на пенсію чоловіка, проте, їй було відмовлено та роз`яснено, що для отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, вона має в судовому порядку встановити факт сумісного проживання за однією адресою по день смерті чоловіка та перебування на його утриманні, оскільки довідки про сумісне проживання, видані на непідконтрольній українській владі території, є недійсними.

З огляду на викладене просила суд встановити факт постійного проживання із її чоловіком за однією адресою та перебуванні на його утриманні.

Позивачка ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак не використала свого права на безпосередню участь в судовому засіданні, надала суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, просила вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління пенсійного фонду в місті Києві в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки та доданих матеріалів на офіційну електронну адресу: , однак не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні попри належне повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті згідно ст. 223 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на наведене, враховуючи, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, яким зобов`язаний керуватися суд та яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про необхідність розгляду справи з урахуванням наданих лише заявником доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, про що свідчить копія її паспорту серії НОМЕР_1 , видана Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 08.08.2002 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Курбанка, Каргатського району, Новосибірської області про що свідчить копія його паспорту серії НОМЕР_2 , видана Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 27.11.2002 року.

Згідно із відомостей щодо місця проживання, зазначеній у паспортах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останні були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 25.12.1971 року Палацом одруження м. Донецьк, 25.12.1971року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 5655.

Згідно із копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , позивачка отримує пенсію за віком. Вказане також підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Донецькій області від 14.11.2022 року, яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 04.11.2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області і отримує пенсію за віком, так за період з 01.01.2020 року по 31.12.2021 рік складала 58790,97 грн.

Відповідно до довідки № 40 від 07.02.2022 року виданої адміністрацією Кіровського району ДНР, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 жовтня 1975 року разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту щодо проживання за адресою від 02 лютого 2022 року затвердженого начальником дільниці № 2 ТОВ «Текстильщик -2015» м. Донецьк, ДНР, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28 жовтня 1975 року по 16.05.2021 року разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 17 травня 2021 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 14.07.2021 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Донецьк, Донецька область, актовий запис № 126.

У відповідності до довідки від 14.11.2022 року, яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 04.11.2022 року, ОСОБА_2 за життя знаходився на обліку в Бердянському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за віком. Загальна сума отриманої пенсії за період з 01.01.2020 року по 31.05.2021 року складала 189466,20 грн.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд встановлює факти, що мають юридичне значення, а саме перебування фізичної особи на утриманні та спільного проживання.

На теперішній час, позивачка має намір перейти зі своєї пенсії на пенсію чоловіка, для чого їй необхідно надати до пенсійного фонду відомості про підтвердження факту сумісного проживання із ним, тобто, необхідно встановити факт сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні докази надані ОСОБА_1 видані їй на тимчасово непідконтрольній українській владі території, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах та проживали разом за однією адресою.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Крім того, оцінюючи зміст згаданих документів, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, висновки у справах проти Туреччини ( «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії ( «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії "Namibia case", ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджені в ході судового розгляду в силу положень ст. 81 ЦПК України письмові докази, не містять внутрішніх протиріч, та узгоджуються між собою. Їх взаємозв`язок та належна оцінка дає підстави суду дійти до висновку про можливість задоволення вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника, оскільки дозволить їй використати своє право на призначення їй пенсії чоловіка.

Крім того, відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-14 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до Управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 2.11 вказаного Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до п. п. «ж» п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (із змінами та доповненнями), до заяви про призначення пенсії за втратою годувальника подається документ про перебування членів сім`ї на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. За документ який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї для призначення пенсії за втратою годувальника приймаються Довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування, про що свідчить п. 18 зазначеного Порядку... Довідка має підтверджувати факт перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування, або факт спільного проживання з годувальником на момент його смерті.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК (1502-06)), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні, ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом з моменту реєстрації шлюбу і до його смерті, ОСОБА_2 отримував пенсію, яка є вищою за пенсію ОСОБА_1 , тому дохід її чоловіка був основним доходом сім`ї, у зв`язку із чим, суд приходить до переконання, що позивачка дійсно перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк.

Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав ОСОБА_1 , а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 18, 81, 213, 214, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в місті Києві, Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту проживання за однією адресою та перебування на утриманні годувальника задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, РНОКПП: НОМЕР_4 , сумісно проживала зі своїм чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Курбанка, Каргатського району, Новосибірської області, РНОКПП: НОМЕР_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувала на його утриманні по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка сталась у м. Донецьк.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15.5 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький