Справа № 186/882/22
Номер провадження № 2/0186/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31 січня 2023 року м. Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначає, що у грудні 2021 року він для особистих потреб та потреб членів своєї родини вирішив придбати легковий автомобіль. Здійснюючи пошуки потрібної моделі у мережі Інтернет, він знайшов оголошення про продаж Товариством з обмеженою відповідальністю "Везем Шиппінг" автомобіля потрібної йому марки.

З метою придбання автомобіля у найкоротший термін, він зателефонував до відповідача, де йому запропонували укласти попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу. Необхідність укладення попереднього договору відповідач обґрунтував необхідністю транспортування автомобіля з іншого міста в якому він знаходиться на складі.

Попередній договір відповідач вислав йому поштою на адресу місця проживання, який було підписано ним та відправлено на адресу відповідача. Таким чином, 28 грудня 2021 року між ним (Сторона 2) та відповідачем (Сторона 1) на відстані було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, згідно з умовами якого Сторона-1 і Сторона-2 зобов`язалися укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний Стороні-1 транспортний засіб строком до 30 квітня 2022 року (п. 1.1. та 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 219478,64 грн., у тому числі ПДВ 36579,77 грн., та сплачується Стороною-2 в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-1 в національній валюті України гривні.

Згідно пункту 2.3 Договору Сторона-2 сплачує в день підписання цього Договору Стороні-1 на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 129 181,97 грн., у тому числі ПДВ 21 530,42 грн.

На виконання зазначеного Договору ним було сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 129 181,97 грн.

Відповідно до умов договору та з урахуванням оплати послуг Сторона-1 повинна була укласти зі Стороною-2 Основний договір на належний Стороні-1 автомобіль (п.1.1) до 30 квітня 2022 року (п.1.2), однак прострочив виконання такого зобов`язання на 151 день.

Крім того, як виявилось пізніше, транспортний засіб Стороні-1 взагалі не належить і до теперішнього часу, право власності Сторона-1 на цей транспортний засіб не набула, що робить неможливим виконання в подальшому умов Договору з боку Сторони-1.

Відповідно до пункту 4.1 на теперішній час, термін дії договору закінчився, він сплатив кошти, але відповідач свої зобов`язання не виконав.

Ним неодноразово були ініційовані спроби вирішити конфлікт з відповідачем у позасудовому порядку шляхом усного спілкування, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.

На сьогодні він не отримав від відповідача жодного письмового чи усного повідомлення із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору, тому вважає, що наявні підстави для визнання спірного договору недійсним, а також з огляду на неналежне виконання умов договору із відповідача на його користь в примусовому порядку слід стягнути суму сплаченого авансу в розмірі 129181,97 грн., а також суму інфляційних втрат в розмірі 25233,12 грн., пеню в сумі 585194,32 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пікулін Роман Миколайович не з`явились, адвокат Пікулін Р.М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, представника позивача та відповідача, так як про дату, час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

28 грудня 2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-11521 (далі - попередній договір).

Згідно з п.1.1. - 1.2. попереднього договору сторони зобов`язались укласти в майбутньому до 30 квітня 2022 року договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки AUDI, модель A4, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.3. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п.1.1. цього договору, буде належати йому та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.

Згідно з п.1.5. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило придбання транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з ОСОБА_1 , який жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має.

Згідно з п.2.1. попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 219478,64 грн., у тому числі ПДВ 36579,77 грн.

На підставі п.2.3. попереднього договору сторони домовилися, що ОСОБА_1 на умовах передоплати сплачує в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» - 129181,97 грн., у тому числі ПДВ 21530,42 грн.

28 грудня 2021 року ТОВ «Везем Шиппінг» виставило ОСОБА_1 рахунок на оплату №11521-ВШ0397 на суму 129181,97 грн.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 здійснена оплата по вказаному рахунку, що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 29 грудня 2021 року.

Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 28 грудня 2021 року, і діє до 30 квітня 2022 року, або до укладання основного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань.

Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. (ст.635 ЦК України)

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.1,2 ст. 651 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, 2 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до абзацу 2 ч.1, 2-3 ст.571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Як встановлено судом, між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти в погодженому сторонами розмірі. (п. 2.2 попереднього договору).

Станом на 31 січня 2023 року основний договір купівлі-продажу транспортного засобу, зазначеного в п.1.1. попереднього договору, в строк до 30 квітня 2022 року, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений.

Таким чином, оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 129181,97 грн. є авансом в розумінні ст.570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційний витрат та пені суд зазначає, що вони підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Аналізуючи зміст попереднього договору, суд приходить до висновку, що оскільки сторони лише домовилися укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу у майбутньому, а фактично такий договір не був укладений, а попереднім договором передбачалось придбання автомобіля на аукціоні за межами України і його митне оформлення, то на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки цей нормативний акт захищає права споживачів під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб.

Відтак, вимоги про стягнення пені, на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягають.

У той же час, статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги роз`яснення, надані Верховними Судом України в листі №62-97 від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Сума боргу в розмірі 129181,97 грн. з урахуванням індексу інфляції за період з січня 2022 по серпень 2022 року становить: 129181,97 грн. х 101,30% х 101,60% х 104,50% х 103,10% х 102,70% х 103,10% х 100,70% х 101,10% = 154415,09 грн., сума інфляційних втрат складає: 25233,12 грн. = 154415,09 грн. - 129181,97 грн.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 1-1 вищевказаного Закону цей Закон регулює відносини між споживачем товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем підлягають регулюванню вказаним Законом.

Відповідно до ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі- продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі- продажу може бути, в тому числі і товар, який продавець набуде в майбутньому.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (ч. 1ст. 635 ЦК України).

Укладаючи попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків у виді якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення позивачу правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що позивач не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені Договором, позивач ніколи не укладав би з відповідачем спірного договору.

Крім того, пізніше виявилось та стало очевидним, що за спірним договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення. Про це свідчить п.1.5. договору.

Таким чином, під час укладення попереднього договору відповідач ввів позивача в оману, оскілки спонукав дати згоду на здійснення правочину на який в іншому випадку позивач не погодився б.

В свою чергу, відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним правочином.

В п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману.

Відповідно до п.п.1 та 3 ч.2 ст.19 Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився би, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як наявність переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати та основні характеристики тестів або перевірок товару, ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків не шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 цього Закону можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлює лише власним розсудом виконавця.

З аналізу п. 1.2, 2.1 та 2.3 попереднього договору вбачається жорсткий імперативний обов`язок споживача в день підписання договору оплатити вартість авансу в розмірі повної вартості транспортного засобу, в той час, як обов`язок відповідача щодо строків придбання транспортного засобу та наслідків зволікання з виконанням такого обов`язку відповідачем взагалі не конкретизовані. Більше того, кінцевий термін укладення основного договору є непомірно тривалим (5 місяців). З урахуванням цієї обставини, укладення основного договору взагалі втрачає для позивача свою актуальність.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним.

Зважаючи на вищевикладене, попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між сторонами є недійсним через введення позивача в оману щодо істотних його умов.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язується повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину, другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлено будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності правочину з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», укладений 28 грудня 2021 року

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1544,15 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК).

При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК).

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Також суд враховує те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61- 21197св19) , від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року № 159/5837/19.

На підтвердження понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу суду надані наступні документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23 вересня 2022 року.

Таким чином, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. При цьому суд вбачає співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів, задовольнити частково.

Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-115221 від 28 грудня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (, 03026, м. Київ, Столичне шосе, 101-В) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ровеньки, Луганської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , суму сплаченого авансу в розмірі 129 181 (сто двадцять дев`ять тисяч сто вісімдесят одна) гривня 97 копійок, суму інфляційних втрат в розмірі 25233 (двадцять п`ять тисяч двісті тридцять три) гривні 12 копійок, а всього стягнути 154415 (сто п`ятдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 09 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (, 03026, м. Київ, Столичне шосе, 101-В) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ровеньки, Луганської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (, 03026, м. Київ, Столичне шосе, 101-В) на користь держави судовий збір в розмірі 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні 15 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: С.С. КРИВОШЕЯ