Справа № 349/1530/22
Провадження № 2/349/39/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 січня 2023 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №349/1530/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень, завданої смертю особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

учасники справи

позивачка ОСОБА_1

представник відповідача адвокат Романків І.М.

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до смерті ОСОБА_3 , рідного брата позивачки.

В обгрунтування позову зазначено, що 26 жовтня 2012 року біля 19 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - мікроавтобусом марки "Renault Trafic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою Н-09 "Мукачево-Львів" в с.Конюшки Рогатинського району Івано-Франківської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Від травм, отриманих внаслідок ДТП, ОСОБА_3 помер.

За даним фактом 02 січня 2013 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, позивачка була визнана потерпілою.

28 грудня 2019 року кримінальне провадежння №0000003 від 02 січня 2013 року за ч.2 ст.286 КК України було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Позивачка є рідною сестрою загиблого внаслідок ДТП ОСОБА_3 , який був особою з обмеженими можливостями, проживав разом з нею.

Внаслідок раптової та передчасної загибелі брата вона зазнала моральних страждань, що виразились у негативних емоціях та переживаннях. Усвідомлення того факту, що брата вже немає серед живих стало для неї сильним ударом, завдало невимовного болю, непоправної втрати близької людини, яку вона сильно любила. З часу трагічної загибелі брата і по даний час вона перебуває у психологічному стресі. Просила стягнути з відповідача на її користь 300 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою від 16 листопада 2022 року відкрито провадження в справі.

Відповідач подав відзив на позов. У відзиві зазначив, що з постанови про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2019 року вбачається, що пішохід ОСОБА_3 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, переходив проїжджу частину в с.Конюшки Рогатинського району Івано-Франківської області поза межами пішохідного переходу у темному одязі та опинився у полі зору водія автомобіля на такій відстані до транспортного засобу, яка вже не була достатньою для попередження даної ДТП шляхом свлєчасного застосування екстренного гальмування. Твердження позивачки, що брат проживав разом з нею в с.Бабухів не відповідають дійсності. ОСОБА_3 проживав в іншому населеному пункті з дружиною ОСОБА_4 . З позивачкою у нього склалися неприязні стосунки про що ОСОБА_1 надавала пояснення під час досудового розслідування. З урахуванням тієї обставини, що позивачка не проживала разом з братом однією сім`єю відповідно до вимог ч.2 статті 1168 Цивільного кодексу просив у позові відмовити повністю.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що зазнала непоправної втрати через смерть брата. З часу загибелі брата і по даний час перебуває у пригніченому психологічному стані. Брат з часу реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 і по день смерті проживав в с.Конюшки у домоволодінні дружини. На час смерті брата його дружина перебувала на лікуванні в медичному закладі. Після трагедії, передала їй ключ від свого будинку, звідки вона взяла одяг, необхідний для обряду поховання брата, документи. Саме вона за власні кошти дійснила поховання брата, спорудила надмогильний пам`ятник. По даний час вона і її сім`я переживають з приводу передчасної смерті брата, сина, дядька, знаходяться у пригніченому психологічному стані. На даний час вона визнана інвалідом третьої групи загального захворювання, є пенсіонеркою за віком. Просила позовні вимоги задовольнити, стягнути на її користь заявлену суму 300 000 (триста тисяч) грн. Також зазначила, що вимога про стягнення з неї 5000 гривень за правову допомогу у випадку відмови у позові, є надто завищеною.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Романків І.М. позову не визнав із підстав, які наведені ним у відзиві. Додатково пояснив, що на підставі рішень суду з його довірителя вже стягнуто на користь матері ОСОБА_3 та його дочки ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди. Позивачка не має права на таке відшкодування, оскільки не входить до складу осіб, визначених ч.2 ст.1168 ЦК України. Позивачка не проживала разом з братом, що підтвердила у судовому засіданні, а також свідки, які були допитані у судовому засіданні за клопотанням позивачки. Дана обставина підтверджується довідками, виданими уповноваженими органами. Крім того, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що відносини між позивачкою та її братом були складними, вони не спілкувалися протягом тривалого часу. Просив у позові відмовити повністю.

Суд, вислухавши доводи позивачки, представника відповідача, свідків, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . На час смерті ОСОБА_3 проживав в с.Конюшки разом з дружиною, де і був прописаний. Часто відвідував сестру, відносини між ними були добрі. ОСОБА_1 займалася похованням брата, дуже переживала з приводу його смерті. До цього часу їй важко змиритися з трагічною загибеллю ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що доводиться дочкою позивачки. Стосунки її матері з братом були доброзичливі. Дядько проживав з дружиною в с.Конюшки, часто їх відвідував. Вся сім`я тяжко пережила трагічну смерть ОСОБА_3 . По даний час вони перебувають у психологічному стресі, не можуть змиритися з втратою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 56 років в с.Конюшки Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 29 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2019 року, складеної в м.Рогатині заступником начальника слідчого відділення Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Борушевською О.В, кримінальне провадежння, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 02 січня 2013 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обгрунтування постанови зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали такі обставини події при яких пішохід ОСОБА_3 , перетинаючи проїжджу частину в с.Конюшки Рогатинського району Івано-Франківської області, опинився в полі зору водія автомобіля марки "Renault Trafic" реєстраційний номе НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 на такій відстані до пішохода, яка була недостатньою для попередження ДТП шляхом своєчасного застосування екстренного гальмування.

У крові водія ОСОБА_2 згідно досідження №41 від 26 жовтня 2012 року, проведеного етилового спирту- не виявлено.

При судово-токсилогічній експертизі крові та ліквору від трупа ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові - 4,26 проміле, в лікворі 4,29 проміле. Така концентрація етилового сирту в крові при житті могла відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Органом досудового розслідування встановлено, що ДТП сталася внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , який в порушення вимог ПДР України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, будучи в одязі темного кольору, не виділив себе в темну пору доби для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не переконався, що це буде безпечним, раптово вийшов зліва направо в смугу руху водія ОСОБА_2 , не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим порушив п.4.4,4.7,4.8,4.14 а),б) ПДР.

При розслідуванні кримінального правопорушення об`єктивних доказів вини водія ОСОБА_2 в порушенні ПДР України та наїзду на пішохода ОСОБА_9 не встановлено.

Постанова в порядку, визначеному ст.303,304 КПК України до слідчого судді не оскаржувалася, набула законної сили.

За змістом частини третьої статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до довідки 02-25 №76 від 30 листопада 2022 року, виданої Лучинецьким старостинським округом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19 квітня 2004 роу був знятий з реєстрації в с.Бабухів. Станом на 26 жовтня 2012 року в с.Бабухів не проживав і не був зареєстрований.

Згідно довідки №17-09/67, виданої 05 грудня 2022 року Конюшківським старостинським округом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно погосподарської книги № 4-5 за 2011-2015 роки (номер об`єкта погосподарського обліку 0457) був вписаний до будинку жительки АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно записів погосподарської книги помер у 2012 році.

Відповідно до картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від ОСОБА_2 , жителя с.Лучинці Рогатинського району від 26 жовтня 2012 року, він вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , жителя с.Конюшки Рогатинського району Івано-Франківської області.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_10 , від 26 жовтня 2012 року, даних на досудовому слідстві, яка працювала продавцем в магазині в с.Конюшки, в цей день до неї у магазин заходив житель с.Конюшки ОСОБА_3 .

У лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_3 за №133 від 27 жовтня 2012 року, акті судово-медичного дослідження №133 від 26 жовтня 2012 року, місцем проживання померлого ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_1 .

Згідно протоколів допиту потерпілої ОСОБА_1 від 01 листопада 2012 року, 06 липня 2013 року вона надавала пояснення, що стосунки з братом були неприязні, вони мало спілкувалися, оскільки брат часто звинувачував її у якихось негараздах. Брат зловживав спиртними напоями. Вона не пригадує, коли бачилася з братом. Останніх 4 роки брат проживав у с.Конюшки Рогатинського району, був одружений з ОСОБА_4

Відповідно до протоколу допиту на досудовому слідстві свідка ОСОБА_4 від 10 листопада 2012 року, вона протягом 4 років проживала з ОСОБА_3 з яким одружилася у 2009 році.

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 , виданого 26 червня 2009 року Конюшківською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26 червня 2009 року зареєстрували шлюб, актовий запис №6. Після реєстрації шлюбу прізвищ не змінювали.

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю брата позивачки з тих підстав, що вона не входить у коло осіб, які визначені ч.2 ст.1168 ЦК України, оскільки позивачка протягом тривалого часу спільно з братом не проживала, не вела спільного господарства, у них не було спільного бюджету, витрат, харчування, купівлі майна для спільного користування, витратах на утримання житла тощо.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Позивачка у судовому засіданні заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та стягнення з позивачки на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, слід виходити із доведеності розміру понесених витрат, складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг й виконаних робіт, а також з врахуванням наданого відповідачем розрахунок гонорару, доданого до відзиву.

28 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 уклав договір з адвокатом Романківим І.М. №108/22 «Про надання правової допомоги». Згідно п.4.2 договору гонорар адвоката визначений у розмірі в сумі 5000 грн., яка підлягає оплаті клієнтом протягом п`яти днів з часу підписання договору.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №108/22 від 28 листопада 2022 року адвокатом прийнято від ОСОБА_2 на виконання договору №108/22 від 28 листопада 2022 року 5000 (п`ять тисяч гривень).

Згідно акта виконаних робіт №1/108/22 від 08 грудня 2022 року вартість надання консультацій адвокатом, узгодження правової позиції становить 500 (п`ятсот) гривень, збір доказів - подання запитів, опрацювання відповідей - 1500 (тисяча п`ятсот гривень), підготовка та подання до суду відзиву на позов 1000 грн. (тисяча грн.), участь у судових засіданнях першої інстанції - 1000 (тисяча грн.). Всього на загальну суму 5000 грн. Адвокат підписом засвідчив оплату клієнтом ОСОБА_2 усього обсягу наданих послу в сумі 5000 (п`ять тисячгрн.), а клієнт підтвердив оплату вищезазначеної суми та відсутність претензій до адвоката.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання адвокатом запитів, у подальшому процесуальних документів в інтересах відповідача, участі у двох судових засіданнях з врахуванням обгрунтування клопотання позивачки ОСОБА_1 дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу слід визначити в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України,

вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 300 000 гривень, заподіяних смертю, відмовити повністю.

Стягнути ОСОБА_1 на корсть ОСОБА_2 2 000 (дві тисячі гривень) понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою:с.Бабухів Івано-Франківський район Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер олікової картки платника податків НОМЕР_6 . Суддя: О.О.Гаврилюк

Повне судове рішення складено та підписано 12 січня 2023 року.