Номер провадження: 22-ц/813/3172/23
Справа № 521/8812/21
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Афанасьєва Сергія Володимировича на рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна, про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» звернувся до Саратського районного суду Одеської області із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 червня 2017 року між ПрАТ СК Уніка та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №016345/4600/0000168. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 . 13 червня 2018 року о 16 годині 15 хвилин в м. Одеса по вул. Ат. Головатого, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів - БАЗ, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Малиновським районним судом м. Одеси постановою від 13 липня 2018 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно правова відповідальність власника автомобіля БАЗ, державний номер НОМЕР_2 , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПрАТ СК ПЗУ Україна. ПрАТ СК ПЗУ Україна здійснило відшкодування ПрАТ СК Уніка у сумі 51727,17 гривень, згідно платіжного доручення №422198 від 24 жовтня 2018 року. Розрахунок непокритих збитків, які підлягають стягненню з відповідача становить 15936,08 грн (а.с. 1-5).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 178-181).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - Афанасьєв Сергій Володимирович звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вартість сплаченого судового збору. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо перевищення вартості відновлювального ремонту завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП розміру ліміту відповідальності за полісом ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», оскільки матеріали справи містять інформації згідно якої вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу становить 52727,17 грн, сума франшизи за полісом № АМ5884415 1000,0 грн. Тобто, на думку апелянта, сума, що підлягає відшкодуванню ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», відповідно до умов полісу № АМ 5884415 51727,17 грн. Апелянт також посилається на відповідну правову позицію ВСУ викладену в постанові від 03.09.2018 року по справі № 464/1937/16 та від 11.03.2020 року по справі № 754/5129/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Афанасьєва Сергія Володимировича на рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна, про відшкодування матеріальної шкоди, було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

19 грудня 2022 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач - ОСОБА_1 наголосив на тому, що його цивільно-правова відповідальність, як володільця об`єкту підвищеної небезпеки, була застрахована в межах страхового ліміту 100000 гривень за майнову шкоду. З огляду на це, ОСОБА_1 вважає, що належним відповідачем за позовом про відшкодування матеріальної шкоди в межах страхового ліміту є саме ПрАТ «СК «ПЗУ», а не він, оскільки сума страхового відшкодування не виходить за межі застрахованого ліміту відповідальності відповідача. Тому, відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розмір страхового відшкодування розрахований позивачем та виплачений на користь потерпілого, не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ Страхова компанія ПЗУ Україна, позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався, доказів неможливості відшкодування завданої шкоди в межах вказаної страхової суми, яка повністю перекриває суму шкоди, заподіяної позивачу, суду першої інстанції не надано, зокрема як і не надано доказів того, що сума, яку просить стягнути позивач дорівнює зносу деталей, які підлягали заміні під час ремонту, у зв`язку із чим дійшов висновку про відмову в задоволенні позову (а.с. 181).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2017 року між ПрАТ СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО №016345/4600/0000168 (а.с. 11-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2018 року, 13 червня 2018 року о 16 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки БАЗ, державний номер НОМЕР_2 , рухаючись в м. Одеса по вул. Ат. Головатого, не врахував дорожню обстановку, безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Даною постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави. Постанова набрала законної сили 24 липня 2018 року (а.с. 14).

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому автомобілю Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень.

Згідно з ч. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Однак, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. А тому, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному.

15 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Страховика ПрАТ СК «Уніка» із заявою №00262857 про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 15-16).

Відповідно до звіту №06-023 від 14 липня 2018 року ФОП ОСОБА_4 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку складає 58406,90 гривень, а вартість відновлювального ремонту 114008,43 гривень (а.с. 19-26).

Згідно зі Страховим актом №00262857 від 27 серпня 2018 року, складеного фахівцем з врегулювання збитків ПрАТ СК «Уніка» М.Є. Гілевич, вартість відновлювального ремонту пошкодженого 13 червня 2018 року автомобіля Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , складає 114008,00 гривень, з ПДВ на запчастини, сума вартості відновлювального ремонту без ПДВ, становить 99061,78 грн (а.с. 39).

Відповідно до Акту узгодження розміру страхового відшкодування, укладеним між ПрАТ «СК «Уніка» та заявником ОСОБА_3 сторони погодили та визнали, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 67663,25 грн (а.с. 38).

Як вбачається зі страхового акту №00262857 від 27 серпня 2018 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, страховиком - ПрАТ СК Уніка прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 67663,25 гривень, шляхом безготівкового перерахування на рахунок страхувальника, що підтверджується також платіжним дорученням №040120 від 28 серпня 2018 року (а.с. 39-40).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Так, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

06 вересня 2018 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулася із заявою №23079 до ПрАТ «СК «ПЗУ України» на виплату страхового відшкодування (а.с. 42).

24 жовтня 2018 року згідно із платіжним дорученням №22198 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 51727,17 грн (а.с. 43).

В подальшому, позивач звернувся до відповідача із досудовою вимогою щодо відшкодування завданих збитків у розмірі 15936 грн (різниці між сплаченим відшкодуванням на користь потерпілої сторони та страховою виплатою, здійсненою страховиком заподіювача шкоди на користь позивача) (а.с. 44-45). Однак, як вказує позивач, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в досудовому порядку проведено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із відповідним позовом (а.с. 4-5).

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач вказував на те, що страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу (52727,17 грн) та франшизи за полісом обов`язкового страхування (1000 грн) у розмірі 51727,17 грн. При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 та постанову Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №686/17155/15-ц, вказував на те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положення вказаної статті узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, згідно з якою відшкодування шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом №АМ5884415, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого становив 100000 гривень (а.с. 110). Тому, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності (розмір шкоди 677663,25 грн, ліміт відповідальності 100000 грн), суд першої інстанції правильно вважав необґрунтованими позовні вимоги до ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційній суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Афанасьєва Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький