Справа № 727/911/23
Провадження № 2-о/727/77/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді Мамчина П.І.

при секретарі Грицик Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 у Державній бюджетній установі охорони здоров*я «Мелітопольський обласний пологовий будинок» народила дитину чоловічої статі.

Встановлення факту народження заявниці необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини та подальшого оформлення закордонного паспорту на дитину.

У судове засідання заявниця не з`явилася, в заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справи у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією, починаючи з 7 квітня 2014 року.

Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 цього ж Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у визначених Законом випадках підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з копією паспорта серії МЕ591971 судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України (а.с.21-24).

З копії обмінної карти вбачається, що вагітна ОСОБА_1 перебувала на обліку в КП «Мелітопольський міський пологовий будинок» (а.с.18).

Зі змісту медичного свідоцтва про народження №35 слідує, що о 05-15 годині18.01.2023 року ОСОБА_1 народила хлопчика вагою 3270 грамів (а.с.20).

У зв`язку з тим, що м. Мелітополь на теперішній час тимчасово окуповане російською федерацією, громадянка України ОСОБА_1 не може зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати Свідоцтво про народження дитини встановленого законодавством України зразка.

На підставі викладеного, дослідивши надані суду документи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Також, відповідно до ст. 317 ЦПК України з метою захисту прав заявниці та дитини слід допустити негайне виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини, задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мелітополь Запорізької області, Україна, дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Мелітополь Запорізької області Україна, громадянка України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317, ст. п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мамчин П.І.