Ухвала

Іменем України

10 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 127/16321/22

провадження № 61-1618ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 09 серпня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 248, 10 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою, у якій просив переглянути за нововиявленими обставинами судовий наказ, виданий 09 серпня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

ОСОБА_1 нововиявленою зазначив ту обставину, що судом першої інстанції не було враховано факту перебування на його утриманні сина від першого шлюбу - ОСОБА_4 , на утримання якого з нього згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року у справі № 127/19891/17 (№2/127/5534/17) стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу відмовлено.

Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.

27 січня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Піпко А. М. засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у вказаній справі.

Вимоги касаційної скарги заявник обґрунтовує порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Представник заявника зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції не перевірив доводів боржника про наявність нововиявлених обставин, незаконності видачі судового наказу за наявності заінтересованих осіб, матері старшої дитини боржника, яка перебуває на його утриманні, відсутності безспірності заявлених вимог. Також вказує, що суди попередніх інстанцій взагалі не здійснили оцінки доказів, наданих разом із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами від 15 серпня 2022 року та із заявою про надання додаткових доказів та письмових пояснень від 15 листопада 2022 року.

Крім того, заявник вказує, що суди не забезпечили всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п'ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з'явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Апеляційний суд установив, що звернувшись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 в якості нововиявленої зазначає лише ту обставину, що стягувач ОСОБА_2 не повідомила суд про стягнення з боржника згідно з іншим судовим рішенням аліментів на іншу дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, правильно вказав, що ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу була зазначена та обставина, що на утриманні боржника знаходиться син від першого шлюбу, а тому указана обставина не може вважатись нововиявленою, оскільки на час видачі судового наказу вона була встановлена судом та не була істотною.

Установивши, що наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 09 серпня 2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі № 127/16321/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Оскільки правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко