16.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/448/23
Провадження № 2-о/205/33/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південо-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, зокрема, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, визначено підстави для проведення державної реєстрації смерті, якими, зокрема, є медичний документ про смерть особи, який подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану разом із заявою про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Заявником до заяви про встановлення факту смерті особи відповідного медичного документа не надано та не наведено обґрунтованих доводів про неможливість його подання до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану разом із заявою про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану у позасудовому порядку, як передбачено вищенаведеним положенням Закону.

Крім того, заявником в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначено доказів, що підтверджують обставини, викладені заявником в обгрунтування заяви.

Так, у якості заінтересованої особи у заяві зазначено Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південо-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), проте, заявником не обгрунтовано залучення саме цієї особи, і не наведено підстав, які б свідчили про те, що рішення у справі може вплинути на його права і обов`язки.

Доказів звернення до Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південо-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про реєстрацію смерті особи та відмови у такій реєстрації матеріали заяви не містять. Отже, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, суду не надано.

Крім того, матеріали заяви також не містять доказів спорідненості між ОСОБА_2 (батьком заявниці) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заява не може бути прийнята судом до розгляду за наявності вищезазначених її недоліків.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Європейський суд з прав людини у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» визнав право на доступ до правосуддя важливим аспектом права кожної людини на справедливий судовий розгляд, проголошеного в ст. 6 Конвенції.

Одною з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист. Це право випливає з ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 55 Конституції України та закріплено ст. ст. 3, 4 ЦПК України.

За викладених обставин, з метою захисту права заявника на справедливий суд, приходжу до висновку про необхідність залишити заяву без руху та надати заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків заяви.

Керуючись ст.ст. 258-260, 293, 294, 315, 317 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південо-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України залишити без руху.

Надати заявнику строк на усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії даної ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, у разі виконання вимог даної ухвали у встановлений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Бізяєва