Справа № 459/3640/22
Провадження № 2/459/598/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого - судді Дем`яновської Ю. Д.,

за участю секретаря Гук Т.Я.

позивачки ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

адвокатів Пилипіва В., Бордюка М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на нерухоме майно та визнання спадкоємцем першої черги за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яким просить встановити факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2016 року по день його смерті; визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя належне померлому ОСОБА_4 майно, а саме: частину житлового будинку та частину земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по АДРЕСА_1 , а також частину гаража № НОМЕР_1 , та визнати за нею право власності на вказаного майна, тобто на частину житлового будинку та частину земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по АДРЕСА_1 , а також 1/4 частину гаража № НОМЕР_1 , виключивши їх зі складу спадщини; визнати позивачу такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 як спадкоємець першої черги за законом, яка на час смерті проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2016 році позивач, будучи вдовою з 2009 року, познайомилась з ОСОБА_4 , який здійснював підприємницьку діяльність на ринку Червонограда, та шлюб якого було розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2016 року (набрало законної сили 12.06.2016 року). З 2016 року вони почали спілкуватись, та невдовзі почали проживати спільно як сім`я, однак шлюб не реєстрували, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно несли витрати на придбання майна для спільного користування, несли спільно витрати на утримання майна, подарунки на свята, спільно відвідували друзів та родичів, вирішували побутові справи. З 2016 року вони стали проживати у позивача за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки у ОСОБА_4 були конфлікти з колишньою дружиною, вона виганяла його з житла, і йому не було де жити. У грудні 2016 року ОСОБА_4 звертався до Червоноградського міського суду з позовом до колишньої дружини ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою, оскільки у них існували постійні сварки та конфліктні ситуації. Однак після ухвалення судом рішення про встановлення порядку користування квартирою, ОСОБА_4 не зміг проживати у цій квартирі через конфліктні ситуації з колишньою дружиною. У 2017 році позивач продала квартиру АДРЕСА_3 та придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

У 2017 році колишня дружина ОСОБА_4 повернула йому частину коштів за їх спільну квартиру, та позивач доклала частину коштів зі своїх заощаджень, ОСОБА_4 отримав кредити у банках, та спільними зусиллями було придбано квартиру у сусідньому будинку з позивачем, за адресою: АДРЕСА_5 . Оскільки ОСОБА_4 був приватним підприємцем, мав на ринку контейнер та займався продажем взуття, позивач завжди допомагала йому в роботі на ринку, крім того надавала кошти на придбання товару. Фактично, підприємницька діяльність ОСОБА_4 була їх сімейним бізнесом. Щоб придбати вказану квартиру, ОСОБА_4 позивач кошти та отримував кредити у різних банках, які останній спільно з позивачем повертав по 2022 рік. Крім того, позивач та ОСОБА_4 за спільні кошти проводили заміну вікон, дверей у цій квартирі, робили ремонт, у позивача збереглася квитанція №51 від 20.10.2017 року про внесення авансового платежу за вікна, а також Позивач з ОСОБА_4 спільно покращували житлові умови у цій квартирі, купували меблі, побутову техніку. Позивач з 2009 року мав відкриті депозитні рахунки у АТ КБ «ПриватБанк» та у Державному Ощадному банку, з яких щомісячно отримував відсотки, зазначені кошти також були вкладені Позивачем в ремонт та покращення житлових умов квартири за адресою: АДРЕСА_5 .

З 2017 року Позивач стала постійно проживати з ОСОБА_4 у спільнопридбаній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 .

Мага Позивача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась проживати в її квартирі за адресою АДРЕСА_4 , Позивач періодично навідувала матір, оскільки остання є людиною похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_4 завжди допомагав Позивачу у догляді за її матір`ю.

Позивач та ОСОБА_4 мріяли про власний будинок, та у червні 2022 року вирішили продати належні їм квартири та придбати будинок.

24.06.2022 року позивач продала квартиру АДРЕСА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу, а 10.08.2022 року позивач та ОСОБА_4 в рівних частках кожен прийняли у власність житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.08.2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Павлик П.О., в реєстрі за №1134.

На придбання цього будинку та земельної ділянки позивачем та ОСОБА_4 було витрачено кошти від продажу їх квартир, а також їхні спільні кошти, які були заощаджені ними протягом спільного проживання та придбано в інтересах сім`ї.

Після купівлі будинку позивач та ОСОБА_4 продовжили спільно проживати у вказаному помешканні, останні були зареєстровані у цьому будинку.

Мати позивача - ОСОБА_6 також проживала разом з позивачем та ОСОБА_4 у вказаному будинку. Позивач доглядала матір, оскільки її стан погіршився, вона не здатна себе обслуговувати, не може приготувати для себе їжу, прибирати чи займатись іншими домашніми справами, значно погіршилась пам`ять, часто нікого не впізнає.

Позивач спільно з ОСОБА_4 займались ремонтом будинку, за спільні кошти замінювали вікна в будинку, здійснювали його перекриття, що підтверджується комерційною пропозицією від 06.09.2022 року, замовленням покупця від 19.09.2022 року.

Крім того, позивач спільно з ОСОБА_4 сплатили послугу ПрАТ «Львівобленсрго» Північний РЕМ за перехід на зонний лічильник у спільно придбаному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивач спільно з ОСОБА_4 займались облагородженням подвір`я будинку, фарбували стіни, лагодили речі в будинку, докладаючи спільну фізичну працю.

У період з 2018 року по 2020 рік позивач отримала дохід у загальному розмірі 119 389, 12 гри., що підтверджується довідкою Форма ОК-5 від 18.10.2022 року.

Крім того, позивач отримувала тимчасову ДСД особам пенсійного віку, які не набули права на пенсію, що підтверджується довідкою №2542 від 18.10.2022 року, а мати позивача отримує пенсійні виплати у розмірі близько 7000 грн щомісячно.

У листопаді 2022 року Позивач та ОСОБА_4 планували зареєструвати шлюб, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 несподівано помер, і позивач займалась організацією похорону. Після його смерті, діти позивача від попередніх шлюбів-відповідачі по справі, з якими у позивачки до смерті ОСОБА_4 були непогані відносини, різко змінили своє ставлення та почали заперечувати існування сімейних стосунків їх батька з позивачем та звернулись з заявами про прийняття спадщини, а тому позивачка була змушена пред`явити даний позов.

Ухвалою від 16.03.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

12.06.2023 року надійшов відзив проти позову відповідачки ОСОБА_2 , яким вона заперечила проти позову та вказала, що позивачем невірно сформульовано позовні вимоги, а також висловила заперечення по суті позовних вимог, вказуючи, зо обставини, викладені в позові не підтверджені належними доказами, зокрема додані документи не дають можливості встановити наявність між позивачкою та її померлим батьком сталих сімейних зв`язків та відносин, притаманних подружжю. З посиланням на норми Сімейного законодавства та практику ВС з аналогічних правовідносин вказує, що доказів спільного проживання з 2016 року її батька з позивачем немає, кожен з них самостійно придбавав собі житло за особисті кошти, їхні відносини не носили характер сімейних, батько тривалий час розв`язував конфлікт з попередньою дружиною, а тому факт спільного проживання не підлягає встановленню, а відтак інші позовні вимоги теж не можуть бути задоволені.

16.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив проти позову ОСОБА_3 , яким він заперечив проти задоволення позову з тих же мотивів, вказуючи, що батько неодноразово відвідував сімейні святкування в його родині, однак на жодному з них не була присутня позивачка, та при знайомстві батько не представляв позивачку як свою дружину чи не наречену, а лише як знайому.

Ухвалою від 07.08.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково вказала, що орієнтовно в середині червня 2016 року вони з ОСОБА_4 почали спільно проживати у її квартирі по АДРЕСА_7 та розділили всі сімейні обов`язки, спільно купували продукти, їздили відпочивати. Потім вона продала свою 3-х кімнатну квартиру, а натомість купила 2-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_8 , а ОСОБА_7 купив 2-кімнатну квартиру по АДРЕСА_9 , де вони допомагали один одному робити ремонт. Крім того, вони спільно обробляли досі один в одного. Пізніше вона переїхала в квартиру ОСОБА_4 по АДРЕСА_9 , куди до нього приходили його діти- ОСОБА_8 з 2019 року, а ОСОБА_9 з 2021 року, а коли ОСОБА_8 залишалась в цій квартирі, то вони йшли ночувати в квартиру позивачки по АДРЕСА_8 . Вказує, що померлий постійно брав кредити, котрі вона допомагала йому повертати. Вказує, що ОСОБА_7 був дуже турботливий, вони несли спільні витрати на купівлю продуктів, мали спільний бюджет, всі друзі сприймали їх як сімейну пару. Зазначає, що при купівлі квартири по АДРЕСА_9 ОСОБА_10 в 2017 році, вона спочатку додала йому 500 доларів до купівлі, він заплатив 13000 доларів, а на решту брав кредит, який вони спільно погашали до 2019 року. На запитання адвоката уточнила, що вони не повідомляли нікого про свій намір купити будинок і протягом 2021-2022 рр вони завершували у ньому ремонт, їздили спільно відпочивати у Шацьк, при цьому кожен самостійно оплачував комунальні послуги за свої квартири, позивачка, маючи заощадження, самостійно оплатила ремонт у своїй квартирі, а потім фінансово допомагала робити ремонт в квартирі ОСОБА_11 .

Відповідачка ОСОБА_12 в судовому засіданні проти позову категорично заперечила проти позову та вказала, що з позивачкою знайома приблизно з грудня 2018 року, потім бачила ще кілька разів, а коли з чоловіком приходили в квартиру до батька на АДРЕСА_9 , в якій ще тривав ремонт, то позивачка там ніколи не залишалась, а завжди йшла до себе додому і зі слів батька вона знала, що позивачка проживає у себе в квартирі вдвох з матір`ю, її особистих речей в батьковій квартирі не було. Зазначає, що батько сам їздив відпочивати, тільки одного разу вони їздили разом відпочивати в Шацьк, при цьому батько неодноразово скаржився, що позивачка його експлуатує на дачі, а перед днем народження позивачки вони посварились і батько привітав її лише по телефону, однак в подальшому вони помирились. Квартиру по АДРЕСА_8 батько купив за кошти, які отримав в порядку компенсації за свою частку в квартирі від попередньої дружини- матері відповідача ОСОБА_13 , це було 13000 доларів США та ще 1000 доларів США взяв в кредит. Крім цього, вказує, що саме вона неодноразово виступала поручителем за кредити в КС «Бойківщина», КС «Анісія», КС «Гільдія вуглекопів», які батько оформляв на себе, але фактично ці кредити були для неї і вона ж їх погашала. Вказує, що спільно, як сім`я, позивачка почала проживати з батьком лише з часу переїзду в будинок, а до того часу вони проживали порізно. Крім того, позивачка не зверталась з заявами про прийняття спадщини. На запитання адвоката уточнила, що в червні 2022 року на прохання батька вони садили город на дачі ОСОБА_14 . Вказала, що до липня 2022 року, коли поїхала на роботу в Польщу, вона працювала в редакції газети та мала підробіток, тому часто бувала в батька у вечірній час, оскільки той проживав неподалік, про його доходи добре обізнана, бо він давав їй довідки для оформлення кредитів і був зареєстрований як приватний підприємець.

В судовому засіданні відповідач заперечив проти позову за пояснив, що до жовтня 2017 року батько проживав в квартирі його матері по АДРЕСА_10 , до часу коли у вересні мати сплатила йому компенсацію за його частку 13000 доларів США. На всі події (шлюб у 2018 році, народження доньки у 2020 році, тридцятилітній ювілей у 2021 році) батько приїздив сам, без позивачки, сам їздив на море в Туреччину. З ОСОБА_14 познайомився у 2021 році у батька в квартирі, вона готувала їжу, однак не бачив нових речей.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він проживає в будинку навпроти будинку ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та знає їх як подружжя, неодноразово допомагали один одному по господарству. ОСОБА_18 розповідав йому про свій намір зробити пропозицію ОСОБА_14 , при цьому свідок був здивований, що вони не одружені. Він не обізнаний з тим, за чиї кошти фінансувалось завершення ремонту в будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що знайома з ОСОБА_20 давно, ще за життя її першого чоловіка, потім в 2016 році фактично вона і познайомила ОСОБА_16 з ОСОБА_21 , оскільки вона теж працює на ринку Червнограда. Приходила до неї в гості в квартиру по АДРЕСА_7 , а потім на АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 завжди був присутній, в його квартиру не приходила, в будинок за його життя теж не приходила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що померлий ОСОБА_7 є його кумом, знайомі з 1990 року. Вказує, що померлий не отримував від дітей жодної допомоги, за доньку платив кредити, а син виганяв його з квартири. Зазначає, що в 2016 році ОСОБА_7 представив йому ОСОБА_14 як кохану жінку, він неодноразово був у них в гостях, починаючи від квартири ОСОБА_23 по АДРЕСА_7 , де ОСОБА_7 поводив себе як господар, ходив в хатньому одязі, а також у всіх інших помешканнях, де вони спільно проживали, однак не встиг побувати в їхньому будинку. Також, зі слів померлого свідок обізнаний, що у них був спільний бюджет, вони мали намір одружитись. Повідомляє, що йому було відомо про судові спори з колишньою дружиною, про конфлікти з сином, коли померлий ще проживав у квартирі з дружиною, а також про те, що померлий брав кредити для доньки. Крім того вказує, що померлий неодноразово позичав гроші у нього, які той потім повертав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомила, що з ОСОБА_10 познайомилась в 2016 році, оскільки приходила до ОСОБА_23 додому робити уколи її мамі, і часто зранку бачила там ОСОБА_25 , який був в хатньому одязі, а коли приблизно в 2017 році продали квартиру, то ОСОБА_7 допомагав перевозити речі. В подальшому вони бачились набагато рідше, але в місті вона неодноразово бачила їх разом. Щодо фінансової сторони- то з такими обставинами вона не обізнана.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що з ОСОБА_10 знайомий з 1987 року з часу роботи на шахті, а в 1990 році стали кумами. У 1991 році народився ОСОБА_27 , та до 1998 року відносини в його сім`ї були нормальними. Коли дійшло до розлучення, то вдома ОСОБА_28 робили шкоду, в нього зникли гроші, тому коли він познайомився з ОСОБА_20 - то переїхав жити до неї, бо в вдома життя не було. В 2016 році ОСОБА_7 познайомив його з ОСОБА_20 та вони разом святкували День незалежності, а коли ОСОБА_7 купив квартиру по АДРЕСА_8 - то допомагав робити там ремонт. Бачив речі позивачки в квартирі ОСОБА_25 на ОСОБА_29 , вони там проживали як сім`я, та зі слів ОСОБА_11 , мали спільний бюджет, збирались одружуватись, спільно купили будинок. На запитання адвоката уточнив, що в квартирі ОСОБА_14 залишилась проживати її хвора мама, а сама ОСОБА_14 жила у ОСОБА_30 , та в цей час у них вже був спільний бюджет, будинок купили за кошти від продажу двох квартир. На святкуванні бували ОСОБА_31 і донька ОСОБА_32 , ОСОБА_31 йшла додому доглянути матір, а ОСОБА_8 ще залишалась, потім ми проводили ОСОБА_8 , а коли повертались - то і ОСОБА_31 вже поверталась в квартиру ОСОБА_33 . Саме свідок допомагав з організацією похорону, оплачував труну, а повернула кошти ОСОБА_14 з виплаченої державою допомоги на поховання, а також домовлявся за «кімнату смутку». Крім того, свідок уточнив, що йому відомо, що в квартирі по АДРЕСА_10 ОСОБА_7 тримав свої речі до 2017 року, звідки свідок допомагав їх перевозити, хоча вже з 2016 року він вже проживав з позивачкою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснила, що знайома з ОСОБА_10 з 2016 року з часу спільної роботи та ринку Червонограда з 1998 року і після розлучення з дружиною він називав себе холостяком. Вона знала, що у нього є якісь відносини з позивачкою, але це не були сімейні відносини, ОСОБА_7 ніколи не називав її дружиною, ав квартирі по ОСОБА_29 проживав сам, купив цю квартиру за виплачені його дружиною компенсаційні кошти. В 2020 році з розмови з ОСОБА_10 вона довідалась, що вони з позивачкою посварились, але коли вони познайомились їй не відомо, дітей померлого вперше побачила на похороні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснив, що у 2016 році його брат розлучився з дружиною та на отримані в якості компенсації кошти купив квартиру по АДРЕСА_8 . У 2018 році на святкуванні ювілею ОСОБА_25 йому представили ОСОБА_14 як знайому, у 2019 році бачив її двома у ОСОБА_33 . Потім вони приїжджали до нього в гості в м. Луцьк, однак ОСОБА_36 не представляв її як дружину, а згодом йому стало відомо, що вони спільно купили будинок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_37 пояснив, що з позивачкою він знайомий з 2020 року, коли вони почали спільно проживати з відповідачкою ОСОБА_38 . Коли вони приходили в гості до ОСОБА_30 , то ОСОБА_14 ніколи не було у нього вдома.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_39 пояснив, що померлий ОСОБА_7 був його колишнім сусідом в будинку по АДРЕСА_10 і протягом 2016 року постійно бачились в різний час доби, у вересні 2016 року померлий що допомагав з доправкою матері дружини до лікарні. Орієнтовно у 2021-2022 рр бачив позивачку та ОСОБА_25 разом у церкві.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що являється дружиною ОСОБА_13 та була знайома з ОСОБА_10 з 2015 року. Стверджує, що в серпні 2017 року вони з ОСОБА_9 приїжджали в м. Червоноград та ночували в квартирі матері ОСОБА_9 , на той час ОСОБА_7 ще проживав у цій квартирі фактично, а на церемонії їхнього вінчання в 2018 році він був сам, в листопаді 2019 року батько сам приїжджав вітати ОСОБА_9 з днем народження, НОМЕР_2 .08.2020 року сам приїжджав провідати онуку, 30.09.2020 року був сам на хрестинах онуки, в листопада 2020 року один приїжджав вітати сина, 24.08.2021 один приїжджав на святкування дня народження онуки, 11.09.2021 року вони приїжджали до батька, в квартирі була позивачка, однак у ванні не було жіночих речей, 24.08.2022 року на святкуванн дня народження онуки батько приїжджав сам.

Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні пояснила, що являється кумою відповідача ОСОБА_13 , та на всіх святкуваннях бачила батька ОСОБА_9 одного, без позивачки.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою по квартирі, де раніше проживали ОСОБА_42 з дружиною ОСОБА_43 . ОСОБА_36 проживав до 2018 року, бо вони розлучились і ОСОБА_36 купив собі квартиру.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що була дружиною ОСОБА_33 і до березня 2017 року у них був спір щодо майна і він проживав в їх квартирі по АДРЕСА_10 , мав свою кімнату, яку закривав та замок, а 19.08.2017 року йому виплатила компенсацію за його частку і лише 01.10.2017 року він з`їхав з квартири, а з ким жив їй не відомо. Новий рік з 2016-2017 рік він святкував не вдома, а раніше завжди вдома.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні пояснила, що позивачка познайомилась з ОСОБА_10 на базарі в 2016 році, орієнтовно через місяць почали проживати разом в квартирі ОСОБА_14 по АДРЕСА_7 мав там свої речі, у них були дуже гарні стосунки, обоє говорили про намір розписатись в майбутньому. Потім вони перейшли проживати в квартиру ОСОБА_14 по АДРЕСА_8 , а потім в квартиру ОСОБА_33 по АДРЕСА_8 .

Заслухавщи пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналіз доводів сторони позивача та відповідачів, висловлених ними в письмових заявах по суті спору та поясненнях, свідчить про те, що спір фактично зводиться (предмет спору) до встановлення характеру відносин позивачки з померлим ОСОБА_10 в період з серпня 2016 року до дня його смерті, а відтак розгляд справи та оцінка доводів сторін, що підтверджені належними та допустимими доказами, проводиться в межах предмету доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка ОСОБА_45 та ОСОБА_7 були знайомі з 2016 року.

Сторонами не заперечується, що до 23.05.2016 року ОСОБА_7 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який був розірваний рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2016 року.

З 21.01.2015 року до 07.02.2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_46 тривав спір з приводу поділу спільного майна подружжя, однак такий стосувався транспортного засобу та контейнерів на ринку м. Червонограда та земельної ділянки в кооперативі "Солокія" (т.1 а.с.152-156).

Рішенням Червноградського міського суду Львівської області від 07.03.2017 року було встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_11 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.79).

18.09.2017 року між ОСОБА_47 та ОСОБА_48 був укладений договір про поділ спільного майна подружжя з одночасною купівлею частини квартири (т.1 а.с.175-177).

Згідно копії розписки, 18.09.2017 року ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_46 13000 доларів США за свою частку в квартирі АДРЕСА_12 (т.1 а.с. 149)

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній незавершеного будівництвом гаража від 29.01.2020 року, ОСОБА_7 купив земельну ділянку кадастровий № :01:001:0222, на якій розташований незавершений будівництвом гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі АДРЕСА_16 (т.1 а.с.158-162), хоча вказана земельна ділянка і не є предметом спору, і доказів завершення будівництва гаража та введення такого в експлуатацію матеріали справи не містять, хоча позивач ставить питання про визнання права саме на частку в справі на гараж, а не як на незавершений будівництвом об`єкт.

І хоча матеріали справи не містять відповідних доказів, однак ніким не оспорюється той факт, що за кошти, отримані від ОСОБА_46 , ОСОБА_10 було придбано квартиру АДРЕСА_13 , яка в подальшому була ним відчужена, а кошти, отримані від її реалізації були направлені на оплату вартості частини житлового будинку та частини земельної ділянки кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу від 24.06.2022 року ОСОБА_49 продала належну їй квартиру АДРЕСА_6 (т.1 а.с.27-28).

10.08.2022 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, з якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 набули в рівних частках житловий будинок та земельну ділянку кадастровий № 461800000:03:024:0042, площею 0,0622 га по АДРЕСА_1 , про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.29-32), та згідно витягів з реєстру територіальної громади з 16.08.2022 року були там зареєстровані (т.1 а.с.36,37).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що за ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України).

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Як вказує ВС у своїх постановах, тлумачення вказаних норм з урахуванням принципу розумності, свідчить, що статтею 74 СК України регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України.

У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Законодавець визначив у статтях 57 та 58 СК України випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосований і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з них вони були набуті.

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток жінки та чоловіка, може здійснюватися на підставі: (а) договору жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі; (б) рішення суду при наявності спору між жінкою та чоловіком, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Як вже зазначалось, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, оскільки факт спільного проживання сам по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються незаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

При цьому факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів.

Оцінюючи подані стороною позивача докази на підтвердження факту її спільного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_10 , суд приходить до переконання що такі не свідчать про існування між ними саме усталених сімейних відносин, оскільки ані з показів свідків, ані з письмових доказів не встановлено, що між ними існували такі відносини, які притаманні саме подружнім, зокрема не підтверджено ведення ними спільного бюджету, ведення спільного господарства, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про понесення спільних витрат або придбання майна в інтересах сім`ї, не підтверджено фактів спільного відпочинку, існування взаємних обов`язків. Факт придбання будинку та земельної ділянки у спільну часткову власність за кошти, які належали кожному з них особисто не може підтверджувати факту існування саме сімейних відносин з 2016 року. Крім цього, оцінюючи покази свідків, дані в судовому засіданні, суд відзначає, що такі по суті зводяться до того, що дійсно з 2016-2017 року у позивачки та ОСОБА_25 існували відносини, вони разом проводили час, однак жоден свідок не зміг навести конкретних ознак, які б у сукупності з іншими доказами давали можливість встановити існування між ними саме сімейних відносин, а відтак правових підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_14 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_15 ).

Повний текст рішення складено 26.12.2023 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська