Справа №398/1339/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документа виданого у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у якій просила суд визнати судовий наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19, таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2019 Солом`янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ яким було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що наразі існують підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки спільні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають разом із заявником, що підтверджується копією довідки Генерального консульства України в Едмонтоні від 27.04.2022.

Тому вважає, що у заявника припинився обов`язок сплачувати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні.

З урахуванням викладеного вище, просила суд заяву задовольнити.

Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності заявника, представника заявника та стягувача, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду поданої заяви.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.08.2019 Солом`янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ яким було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави суму судового збору в розмірі 192,10 грн. (сто дев`яносто дві гривні 10 копійок).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2020 було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та скасовано наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2019. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2020 було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасовано ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2020, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2020 було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Відповідно до довідки Генерального консульства України в Едмонтоні від 27.04.2022 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із 27.04.2022 тимчасово перебувають на консульському обліку в Генерального консульства України в Едмонтоні та проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 у Канаді.

Окрім цього, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.05.2023, яке набрало законної сили 19.10.2023, було встановлено наступні обставини: «позивачем при зверненні до суду з позовом були долучені копії авіаквитків від 01 березня 2022 року та довідка про перебування на консульському обліку від 27 квітня 2022 року, які підтверджують перебування малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 в м. Едмонтон, провінції Альберта, Канади. Відповідач, подаючи відзив, факту перебування дітей разом з позивачкою з 01 березня 2022 року не заперечував, доказів проживання дітей разом з ним на момент розгляду справи не надав. Проживання на даний час дітей з позивачем є обставиною, що має істотне значення і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів».

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили було встановлено факт проживання дітей разом із матір`ю із 01.03.2022, а тому суд вважає дані обставини такими, що не підлягають доведенню.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, стягувачем було заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на утримання двох дітей та судом за даною вимогою було видано судовий наказ.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи ту обставину, що спільні діти сторін з 01.03.2022 проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, тому у останньої відсутній обов`язок сплачувати на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей.

При цьому суд вважає, що обов`язок у відповідача щодо вплати на користь стягувача аліментів відпав з 01.03.2022, а тому саме з цього часу спірний судовий наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати судовий наказ від 17.10.2019 таким, що не підлягає виконанню з 01.03.2022.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Керуючись положеннями статті 137 ЦПК України, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа, в якій прийнято оскаржуване рішення, розглянута в порядку наказного провадження.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Розгляд справи в наказному провадженні передбачає відсутність спору, а заява про скасування судового наказу за відсутності умов для її повернення підлягає задоволенню без надання оцінки обґрунтованості підстав, зазначених заявником, а тому з огляду і на такі обставини підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З огляду на викладене відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, у справах наказного провадження судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати судовий наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2019 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття, таким, що не підлягає виконанню з 01.03.2022.

В іншій частині поданої заяви , відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складений 08.01.2024.

Суддя О.М. Букіна