Справа № 307/3076/21
Провадження № 2/307/817/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

за участі секретаря Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 26.01.2015, в якому у них народилося двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя між ними не склалося, хоча він мав намір зберегти сім`ю.

20 квітня 2021 року Тячівським районним судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу.

За час подружнього життя вони побудували житловий будинок, загальною площею 154.8 м.кв., житловою - 55.3 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Фактично будинок будували його батьки.

Він виїжджав на заробітки за кордон, звідки присилав гроші, на які наймалися робітники та купувалися матеріали для будівництва будинку.

У 2017 році будівництво будинку було завершено, але відповідачка зареєструвала його на себе.

Він намагався домовитися з відповідачкою про врегулювання спору до суду, але вона відмовилася.

Просить визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , об`єктом їхньої спільної сумісної власності в рівних долях.

Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві.

Відповідачка та її представник до суду не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21.04.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Рішенням Тячівського районного суду від 20.04.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо суб`єкта вбачається, що нерухоме майно житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :04:006:0069, 31.08.2017 був зареєстрований за ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок що знаходиться у АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами від 27.07.2021, його площа становить 141.7 м.кв., складається з коридору - 39.5 м.кв., кімнати - 12.7 м.кв., санвузла - 12.1 м.кв., кухні - 11.1 м.кв., коридору - 6.2. м.кв., санвузла - 12 м.кв., кімнати - 11.8 м.кв., гардеробу - 5.5 м.кв., кімнати - 15.2 м.кв., кімнати - 15.6 м.кв.

Згідно до вимог статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до норм визначених статтями 68-70 цього ж кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтями 368, 370 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Керуючись зазначеними нормами сімейного та цивільного кодексів суд вважає, що реєстрація права власності на будинок лише на ім`я відповідачки обмежує права позивача, тому він має право на визнання спірного будинку об`єктом спільної сумісної власності.

Враховуючи, що нерухоме майно - житловий будинок, був пробуваний сторонами у шлюбі, а відповідачкою не надано доказів спростування наведених позивачем обставин якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до заявлених позовних вимог.

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 60, 61, 63, 68-70 СК України, стст. 368, 370 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 154.8 м.кв., житловою площею 55.3 м.кв., об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в рівних долях.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 12.01.2023 року.

Головуючий В.І. Гримут