Справа № 204/4550/21
Провадження № 2-з/204/4/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Приваліхіної А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухи Станіслава Ярославовича, про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська є цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Мухою С.Я., подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій він прохає накласти арешт на нерухоме майно, яке є предметом позову, а саме: буд. АДРЕСА_1 , та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо домоволодіння до набрання чинності рішення по даній справі.

Ухвалою суду від 21 квітня 2022 року заяву про забезпечення позову було повернуто заявнику.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року було скасовано ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2022 року про повернення заяви заявникові та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що позивачка у позовній заяві вимагає визнати буд. АДРЕСА_1 , який зареєстрований на відповідача, спільним майном подружжя, набутим під час шлюбу та визнання Ѕ частини вказаного домоволодіння за нею. Зазначене домоволодіння дійсно було придбано під час перебування сторін у шлюбі, але відповідач вважає, що зазначені вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки вона, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, жодного дня не працювала, навіть тоді, коли закінчилась декретна відпустка та їх спільна дитина не потребувала постійного нагляду. Разом з тим , впродовж всього шлюбу, в тому числі на момент набуття права власності на вищевказане домоволодіння, відповідач здійснював матеріальне забезпечення дружини та спільної дитини, створював усі належні умови для поліпшення рівня їх життя, ніс витрати на утримання домоволодіння. В той же час, оригінали правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння знаходяться у позивачки. Відповідач неодноразово отримував погрози про те, що позивачка без його згоди оформить кредит під заставу спірного домоволодіння і всі зобов`язання за кредитним договором перейдуть до власника домоволодіння, тобто на відповідача. Оскільки існує досить висока ймовірність того факту, що позивачка може в будь-який момент втілити свої погрози в життя, та оформити кредитний договір під заставу спірного майна, прохає забезпечити позов.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог ст. 152 ЦПК України, видами забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії; заходи, що необхідні для забезпечення ефективного захисту, якщо такий захист не забезпечується заходами, передбаченими п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті; у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, що імплементовано у державі, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, враховуючи, що у даному випадку між сторонами дійсно виник спір, предметом спору є безпосередньо домоволодіння, на яке заявник прохає накласти арешт, тобто заходи забезпечення, які заявлені представником відповідача, відповідають його вимогам, безпосередньо пов`язані із предметом позову та співмірні із позовними вимогами, суд вважає, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову є необхідним та достатнім, через що дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню частково, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у вигляді запропонованих позивачем видів заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260-261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мухи Станіслава Ярославовича, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Допустити негайне виконання ухвали суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя А.І. Приваліхіна