ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м.Суми

Справа №587/2727/21

Номер провадження 22-ц/816/109/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 листопада 2022 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 08 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 січня 2018 року у розмірі 125372,32 грн, яка складається з 86634,29 грн боргу по тілу кредиту та 38738,03 грн боргу по пені і комісії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, якою визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідачка засвідчила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку зазначених документів, які є складовими договору, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору позичальниця отримала 30000 грн кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, отримала платіжну картку. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови договору, тому станом на 20 серпня 2021 року утворилась заборгованість в сумі 125372,32 грн, яка складається з 86634,29 грн боргу по тілу кредиту та 38738,03 грн боргу за пенею та комісією, які банк просить стягнути на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 листопада 2022 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суму заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 січня 2018 року у розмірі 86634,29 грн. та 1568,61 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що складові кредитного договору заявниця не підписувала, додані до позовної заяви, зокрема витяги з Умов та правил, а також Тарифів не містять дати ознайомлення чи їх підписання позичальницею, тобто вказані документи невідомо у якій редакції. Крім того, позивачем штучно збільшено борг по тілу кредиту на 48748,50 грн за рахунок нарахованих процентів за користування кредитом, погашення яких відбулось за рахунок тіла кредиту. Звертає увагу, що взяла у кредит 30000 грн, а сплатила банку 31764 грн, тобто повністю повернула борг.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому позивач зазначає, що ознайомлення зі всіма складовими кредитного договору відповідачка здійснила з використанням мобільного додатку «Monobank» шляхом введення відповідного паролю та пройшовши процедуру ідентифікації та верифікації, тобто погодилась з умовами публічного договору, а тому нарахування процентів, комісії та пені є правомірним. Крім того, позичальниці поштою була надіслана кредитна картка з діючими тарифами, а відтак використання кредитних коштів свідчить про її згоду на відповідні тарифи.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Заявниця вважає, що позивачем не спростовано доводи апеляційної скарги та наголошує на штучному збільшенні заборгованості та переплаті 1764 грн при поверненні кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 січня 2021 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 8).

У Анкеті-заяві зазначено, що позичальниця просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та установити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

В п. 2 Анкети-заяви зазначено, що підписана Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що підписавши Анкету-заяву позичальниця підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

У п. 6 Анкети-заяви вказано, що позичальниця просить вважати наведений у Анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. Також позичальниця засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно договору.

Відповідачка отримала платіжну картку (тип рахунку чорна картка) з рахунком № НОМЕР_2 , валюта рахунку гривня, активна до липня 2024 року (а.с. 94).

Згідно з Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту 23 січня 2018 року відповідачці було установлено початковий кредитний ліміт у розмірі 12000 грн., який збільшено 08 березня 2018 року до 30000 грн (а.с. 95).

З виписки про рух коштів по картці на ім`я ОСОБА_1 за період з 23 січня 2018 року по 20 серпня 2021 року вбачається рух кредитних коштів, періодичне повернення кредитних коштів шляхом поповнення карткового рахунку. За вказаний період сума витрат по картці становить всього 158892,35 грн, сума зарахувань на картку 33520,03 грн, а різниця 125372,32 грн (а.с. 91-93).

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 20 серпня 2021 року становить 125372,32 грн та складається з 86634,29 грн боргу по тілу кредиту та 38738,03 грн боргу за пенею та комісією (а.с. 6-7).

Матеріали справи також містять копію Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (а.с. 9-23).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у справі докази та встановлені обставини свідчать про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Таким чином, суд взяв до уваги зобов`язання позичальниці сплачувати 3,2 % на місяць (38,4 % річних), сплатити прострочену збільшену відсоткову ставку (6,4%), а також не спростовану суму боргу по тілу кредиту у розмірі 86634,29 грн. Водночас, з розрахунку заборгованості суд був позбавлений можливості встановити складові боргу за комісією та пенею, що у сумі складає 38738,03 грн, а тому відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами спору 23 січня 2018 року дійсно було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. При цьому, у Анкеті-заяві містяться фізичні підписи як представника банку, так і позичальниці ОСОБА_1 .

Відповідачка не спростувала обставини отримання кредитних коштів від позивача, їх розмір (30000 грн), не спростувала отримання та використання банківської картки № НОМЕР_2 , а також рух кредитних коштів по вказаній картці.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені місцевим судом обставини та вимоги закону свідчать, що між сторонами дійсно виникли правовідносини позики і письмовими доказами у справі доведено, що позичальниця всього використала кредитних коштів позивача на загальну суму 30000 грн.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що решта складових кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) складають між сторонами Договір про надання банківських послуг, оскільки суду не доведено що саме ці складові договору 23 січня 2018 року ОСОБА_1 підписала не фізичним підписом, як Анкету-заяву, а електронним підписом чи шляхом введення одноразового ідентифікатора з використанням номеру мобільного телефону, мобільного додатку тощо. У даному випадку мова йде про те, що на вказаних складових кредитного договору, крім Анкети-заяви, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідачки чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальниці із запропонованими у цих документах умовами кредитування.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови кредитного договору решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, за відсутності в укладеному 23 січня 2018 року кредитному договорі умов щодо обов`язку сплати і розміру процентів за використання кредитних коштів, відповідальності за прострочення повернення боргу, неустойки, розміру комісій банку, законних підстав для нарахування процентів за користування кредитом шляхом збільшення тіла кредиту (овердрафт), пені та комісії позивач не мав.

Таким чином, суми надходжень від позичальниці, які банком були безпідставно розподілені на погашення складових заборгованостей, мали зараховуватись лише на погашення тіла кредиту. Беручи до уваги, що позичальницею всього було повернуто банку 33520,03грн, що відображено у виписці по руху коштів за період з 23 січня 2018 року по 20 серпня 2021 року, кредитний ліміт по картці становить 30000 грн, а законних підстав збільшувати борг по тілу кредиту (овердрафт) банк не мав, тому, на думку колегії суддів апеляційного суду, заборгованості перед позивачем відповідачка не має.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає тому з позивача на користь відповідачки підлягає компенсації 3405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 січня 2018 року у розмірі 125372,32 грн відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 3405 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина