Справа № 2-503/10
УХВАЛА

Іменем України

"16" січня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),-

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаною скаргою.

Матеріали скарги відповідно до протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 12.01.2023 року були передані на розгляд судді Адамовичу О.Й.

За змістом скарги ОСОБА_1 просить поновити строк звернення зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у ВП №26094914 від 20.04.2011 року; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо нескасування арешту та зобов`язати державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) скасувати (зняти) арешт на майно ОСОБА_1 , накладений постановою Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №26094914 від 20.04.2011 року. Номер запису про обтяження 979590 від 26.04.2011 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебував виконавчий лист, виданий Корольовським районним судом м. Житомира 21.03.2011 року в справі 2-503/10, виконавче провадження №26094914. На даний час виконавче провадження закрито на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.07.2011 року, однак арешт накладений в межах даного виконавчого провадження не знято. Вказані обставини підтверджуються листом Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.03.2021 року, листом від 23.03.2021 року, листом від 20.05.2021 року. При цьому, відповідно до листів Корольовського ДВС м. Житомира, Богунського ДВС м. Житомира, скасувати вищевказані обтяження неможливо, незважаючи, що виконавчі провадження, в яких були застосовані обтяження закриті.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Скаржник у своїй скарзі посилається на листи Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.03.2021 року, 23.03.2021 року та 20.05.2021 року, які на її думку підтверджують факт не зняття арешту з майна.

Так, у листі Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 10.03.2021 року, який адресовано ОСОБА_1 , зазначено, що її заява від 23.02.2021 року про надання інформації щодо накладення арештів на майно згідно наданої інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна розглянута. Також повідомлено, що згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта ОСОБА_1 вбачається, що на все її майно накладено арешт який зареєстровано в даному реєстрі.

Листом від 25.03.2021 року Корольовський відділ ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомив ОСОБА_1 , що в ході виконання виконавчого провадження за №12231302 з виконання судового наказу №2н-168/09 від 03.02.2009 року було накладено арешт на все майно боржника ( ОСОБА_1 ) на підставі постанови №12231302 від 21.02.2012 року, а 30.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Також повідомив, що в ході виконання виконавчого провадження за №26094914 з виконання виконавчого листа №2-503/10 від 21.03.2011 року було накладено арешт на все майно боржника ( ОСОБА_1 ) на підставі постанови №26094914 від 20.04.2011 року, а 15.07.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 25.03.2021 року перебуває відкрите виконавче провадження за №44738623 з виконання виконавчого листа №296/309/13-ц виданого 22.01.2014 року.

У листі Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.05.2021 року, який адресовано ОСОБА_1 , зазначено, що її заява стосовно зняття арештів з майна розглянута. Також повідомлено, що для звільнення з-під арешту майна належного ОСОБА_1 на праві власності потрібно звернутися до суду у порядку та способі визначеному законом.

Однак в скарзі міститься лише прохання поновити пропущений процесуальний строк, проте відсутні відомості, коли боржник ОСОБА_1 дізналася (могла дізнатися) про порушення своїх прав державним виконавцем, не наведено жодної причини та доводу щодо поважності причин пропуску строку оскарження бездіяльності.

Доказів того, що вона була позбавлена можливості у строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та поважності причини пропуску строку для звернення до суду в певний період не зазначено та не подано, оскільки до суду зі скаргою звернулася лише в січні 2023 року.

Крім того, скаржником ОСОБА_1 не надано жодної постанови виковнавчого провадження, зокрема про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження, закінчення виконавчого провадження тощо, не вказано прізвища державного виконавця дії (бездіяльність) якого оскаржується.

Отже, скаржник ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України, не навела об`єктивних та непереборних обставин неможливості дотримання процесуального строку, а тому суд не вбачає підстав для поновлення скаржнику строку для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та вважає за необхідне відмовити у поновленні такого строку.

У зв`язку з чим скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, так як нею пропущено процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Залишення скарги без розгляду не перешкоджає зверненню до суду зі скаргою за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку та належного його обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 447-449 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович