Провадження № 2/638/1282/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.,

за участю секретаря - Рєзнік І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (надалі позивач) до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у розмірі 12 882,15 грн. та витрати на сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач виконавцем послуг з управління будинком, споруди або групи житлових будинків комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Між КП «Жилкомсервіс», як виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, та відповідачем, як споживачем таких послуг, був укладений відповідний публічний договір, опублікований в офіційному виданні Харківської міської ради. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, відповідач оплату за спожиті послуги належним чином не здійснює, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 12 882,15 грн. за період з 01.04.2007 по 01.12.2021. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору за звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження по цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі.

Зазначена ухвала суду та копії позовних заяв з додатками були направлені відповідачам. Конверти з ухвалами суду та копіями позовних заяв з додатками повернулися до суду з довідкою про причини повернення (адресат відсутній за вказаною адресою). Відповідачі не скористалися своїм правом подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про що було роз`яснено судом в ухвалі суду про відкриття провадження у справі.

На підставі частини 2 статті 247ЦПКУкраїни у зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сулом встановлено, що позивач відповідно до рішення Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 визначений виконавцем житлово-комунальних послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини, що виникають в процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (надалі Закон 2189-VIII). До прийняття цього Закону діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV(надалі Закон 1875-IV).

Відповідно до статті 5 Закону (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги.

Статтею 6 Закону (в редакції на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

При цьому в пунктах 12, 13, 14 частини 1 статті 1 Закону визначено, що управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Також визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.06.2021 №263373675 власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач.

Таким чином, суд вважає, що спірні правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під регулювання ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

В статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закону 2189-VIII) зазначено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Умови типового договору є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 12 Закону зазначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Тобто, отримувати на законних підставах житлово-комунальні послуги споживач може лише уклавши з виконавцем відповідної послуги договір. Такий обов`язок щодо укладання договору підтверджується положеннями пункту 1 частини 2 статті 7 Закону. Аналогічні норми містив в собі Закон №1875-IV.

Крім того, вказаний обов`язок щодо укладання договору та оплати спожитих послуг передбачений Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572. В пункті 7 вказаних Правил зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

На виконання визначених рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 функцій щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» 28.11.2006 в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода» №95/1 був опублікований публічний договір про надання житлово-комунальних послуг (з подальшими змінами в 2007 і 2009 роках), яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг (надалі Договір). Цей Договір в силу актів цивільного законодавства є формуляром, який може бути укладений лише шляхом приєднання споживача до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 1 Договору визначено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо (далі послуги) у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м.Харкова (перелік додається), а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Положеннями пункту 7 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 22 Договору цей договір набирав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642, 643 Цивільного кодексу України строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про намір відповідача відмовитися від отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавалися позивачем у зазначений в позові період за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично, після набуття права власності на квартиру за вказаною адресою відповідач не припинив користування нею та послугами, які надавалися йому у зв`язку з таким користуванням у багатоквартирному будинку. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з приписами статей 150, 151, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватної власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають у приватної власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Члени сім`ї власника квартири (дружина, їх діти, батьки), які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Члени сім`ї власника квартири зобов`язані до неї дбайливо ставитися. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту.

Крім того, статтею 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, відповідач, як власник квартири у багатоквартирному будинку, є співвласником спільного майна такого багатоквартирного будинку, яке використовується для задоволення потреб усіх співвласників будинку. Тому відповідач зобов`язаний також брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Дані вимоги встановлені частинами 1, 2, 6 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов`язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів.

Норма частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов`язок споживача оплачувати щомісяця житлово-комунальні послуги, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Норми аналогічного змісту встановлені Законом №1875-IV.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у відповідача виникли зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, які він отримував після набуття права власності на квартиру.

Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від житлових послуг, які надавало йому КП «Жилкомсервіс», то у нього виникли зобов`язання щодо оплати цих послуг. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг.

Крім того, суд зазначає, що в силу приписів частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 1 статті 10 Закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Надання послуг здійснюється КП «Жилкомсервіс» згідно з переліком та за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», з наступними змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2018 № 328.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконує, плату за спожиті послуги у повному обсязі не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за наданні послуги за період з 01.04.2007 по 01.12.2021 у розмірі 12 882,15 грн.

Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно достатті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 3статті 267ЦКУкраїни позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надають суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьою особою. Відповідачі не скористались своїм правом, заперечень щодо позовних вимог позивача та доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, суду не надав.

Судом встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті спожитих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, що є порушенням умов договору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням повного задоволення позовних вимог суд покладає судовий збір на відповідача в розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (, адреса: м. Харків, вул. Конторська, буд. 35) заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.04.2007 по 01.12.2021 у сумі 12 882 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (, адреса: м. Харків, вул. Конторська, буд. 35) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Щепіхіна В. В.