Номер провадження: 22-ц/813/7144/23
Справа № 501/2135/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 29 червня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт,

встановив:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа №501/2135/23 (провадження №2/501/1036/23).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 та накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих вказаною вище ухвалою.

Заява обґрунтована тим, що при накладенні арешту, суд не розібравшись у предметі та підставах заявлених позовних вимог позивачки ОСОБА_1 , який зводиться до стягнення витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт, задовольнив заяву останньої про забезпечення позову.

Заявник також вказував, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують його приватне право власності, принцип цивільного судочинства всебічності та законності судового процесу.

Також, заявник вказав, що позивачка ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не навела жодного доводу щодо співмірності заявленого нею заходу забезпечення позову, на що суд не звернув увагу; судом не враховано положення ст.154 ЦПК України щодо зустрічного забезпечення; суд не пересвідчився у тому, що позивачка не заявляє вимоги щодо земельної ділянки, тому висновки суду в цій частині є передчасними; судом не наведено мотивів, що накладення арешту на визначене майно може якимось чином ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист порушених прав позивачки, тощо.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29 червня 2023 року скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року у вигляді арешту на житловий будинок житловою площею 23,1 кв.м. літ «А» з господарськими спорудами: літ «Б» - літня кухня, літ «В» - сарай, літ «Г,Д» - навіси, літ «Е» - вбиральня, № 1-3, І- дворові споруди та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094.

Висновок суду мотивований тим, що предметом спору та вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт, а також обмеження його власника обмежень у праві користуванні майном, свідчать про неспівмірність вжитих заходів забезпечення заявленим позовним вимогам.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094.

За доводами апеляційної скарги, оскаржувана ухвала постановлена упередженим суддею, без вивчення матеріалів справи із створенням процесуальних перепон для розгляду заяви позивачки про відвід у порядку, передбаченому абзацом першим ч.3 ст. 20 ЦПК України. Решта доводів апеляційної скарги зводяться до обґрунтування законності позовних вимог та зауважень про невиконання відповідачем рішення суду у інших справах.

Сторони, належним чином повідомлені дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, із заявою (клопотанням) про відкладення розгляду справи не звертались.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає, зважаючи на таке.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа №501/2135/23 (провадження №2/501/1036/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 та накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:009:0094. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивачки про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, встановивши можливість подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, а також на будь-якій стадії судового розгляду (частина друга статті 149 ЦПК України), відповідний порядок (без повідомлення учасників справи) та скорочені строки (не пізніше двох днів з дня надходження заяви) її розгляду (частина перша статті 153 ЦПК України), задля збалансування інтересів позивача (заявника) та відповідача (особи, щодо якої застосовуються заходи забезпечення позову) закон встановив можливість для суду першої інстанції самостійно з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи скасувати заходи забезпечення позову (частина перша статті 158 ЦПК України). При цьому закон не визначає переліку підстав, за яких заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, окрім імперативних приписів частини четвертої статті 152 ЦПК України про обов`язок заявника у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви пред`явити позов упродовж десяти днів та частини десятої статті 154 цього Кодексу щодо скасування заходів забезпечення позову, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконає вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Отже, як під час розгляду заяви про забезпечення позову, так і під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції мав перевірити наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Проте, на час постановлення ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року судом не встановлено жодних обставин, які б вказували на вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад вчинення підготовчих дій щодо реалізації майна відсутні. Сама лише потенційна можливість ухилення її від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для продовження дії застосованих заходів забезпечення позову.

Також, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У частині 3 ст. 150 ЦПК України зазначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, колегії суддів вважає, що судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі обґрунтовано зазначено про не співмірність застосованих раніше заходів забезпечення позову. Так, розмір позовних вимог про відшкодування витрат пов`язаних з проведенням ремонтних робіт становить 215 744,00 грн, разом з цим вартість нерухомого майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без врахування вартості земельної ділянки (згідно висновку експерта від 04 лютого 2021 №118), на яке було накладено арешт складає 343 539 грн.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що в силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Необхідно враховувати, що ухвалення рішення про вжиття певного виду забезпечення позову, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету - забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому та усунення можливих майбутніх перешкод його виконання.

Отже зважаючи на непов`язаність позовних вимог із правом володіння, розпорядження чи користування арештованим майном неспівмірним та таким, що не має законної та виправданої мети є обмеження відповідача у праві користуванні наведеним будинком.

Тобто, вжиті ухвалою з Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року заходи забезпечення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Також апеляційний суд звертає увагу, що предметом апеляційного розгляду є законність і обґрунтованість ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 29 червня 2023 року, тож доводи апеляційної скарги, які стосуються предмета та підстав заявленого позову, обґрунтованість якого під час вирішення питання щодо забезпечення позову не досліджувалось, які не досліджувались на день постановлення ухвал Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року та від 29 червня 2023 року, апеляційним судом також не приймаються до уваги, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відхиляє апеляційний суд і доводи скаржниці і щодо дій відповідача на стадії виконання судових рішень у інших справах, як такі, що не впливають на вирішення питання законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали зважаючи на встановлення судом першої інстанції залишення поза увагою під час постановлення ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 05 червня 2023 року неспівмірность заходів забезпечення про застосування яких просила позивач. А окрім того апеляційний суд зауважує, що забезпечення позову, за своєю суттю слугує гарантією для забезпечення виконання судового рішення у справі, в межах якої такий застосовується, тож недопустимим є вжиття заходів забезпечення позову у одній справі задля забезпечення виконання судових рішень у інших.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо посилань скаржниці на упередженість судді суду першої інстанції апеляційний суд приймає до уваги , що позивачка скористалась передбаченим ст. 38, 39 ЦПК України правом та заявила відвід судді Петрюченку М.І., який було розглянуто відповідно до вимог процесуального закону у порядку абз.2 ч.3 ст.40 ЦПК України. Так ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від27 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді по цивільній справі №501/2135/23 відмовлено. Вказана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, однак заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

З огляду на викладене, під час вирішення питання про законність та обґрунтованість ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 29 червня 2023 року про скасування заходів забезпечення позову апеляційним судом не дослужується наявність визначених ст. 36 ЦПК України підстав для відводу судді Петрюченка М.І.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду про скасування заходів забезпечення позову, з підстав, наведених у змісті оскаржуваного судового рішення.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання судом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий: Ю.П.Лозко

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова