Справа № 750/7550/22
Провадження № 2/750/149/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої житлової субсидії,

в с т а н о в и в :

09 листопада 2022 року Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути надміру перераховану житлову субсидію за період з 01 жовтня 2021 року до 30 квітня 2022 року в сумі 5514 грн. 93 коп.

Обґрунтовано позов тим, що на підставі поданих відповідачем заяви та декларації, в яких він зазначив дані і доходи тільки про себе, відповідачу була призначена житлова субсидія з грудня 2015 року. У подальшому, оскільки у відповідності до чинного законодавства відповідачем не були подані нові заява та декларація, не відбулось змін та обставин, які б впливали на право отримання субсидії та її розмір, вона домогосподарству була розрахована в автоматичному режимі. З 01 травня 2021 року відбулися зміни у законодавстві, згідно з якими житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності більше ніж один транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з року випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа). У результаті проведення перевірки відділом державних соціальних інспекторів та контролю за цільовим використанням бюджетних коштів повноти та достовірності інформації на призначення житлових субсидій було виявлено, що відповідач не повідомив інформацію про транспортні засоби, що перебувають у його власності, а саме: автобус РУТА, 20, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску та автобус РУТА, 20, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Оскільки позивач станом на 01 травня 2021 року жодної інформації щодо наявності у відповідача таких транспортних засобів не мав, а тому право на призначення житлової субсидії визначалось без її врахування. Відповідач повинен був повідомити про наявність у нього транспортних засобів та звернутися з новою заявою і декларацією, задекларувати дані про них, оскільки це впливає на визначення права та розміру отриманої субсидії. Таким чином, враховуючи, що відповідач мав у власності більше ніж один транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з року випуску якого минуло менше ніж 15 років, це вплинуло на встановлення права на призначення житлової субсидії. Відповідачу з серпня 2022 року припинено надання житлової субсидії та здійснено перерахунок, згідно з яким сума надміру виплачених коштів за період з 01.10.2021 до 30.04.2022 складає 5514 грн. 93 коп. Відповідача ознайомлено про припинення надання житлової субсидії та запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти, однак він з переплатою не погодився і для уточнення інформації надав довідку, інформація в якій не співпадає з інформацією в довідці, яка була надана на запит позивача і тому не спростовує його позицію та не впливає на скасування переплати. Оскільки сума надміру виплачених бюджетних коштів не повернута відповідачем, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Представник відповідача подав письмові пояснення на позов, в яких просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності та відсутності відповідача. Зазначив, що відповідач звернувся за призначенням житлової субсидії 09 грудня 2015 року і саме тоді ним була подана заява про призначення житлової субсидії та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Будь-яких інших заяв про призначення житлової субсидії після 09 грудня 2015 року відповідачем не подавалося, а субсидія призначалася (перепризначалася) автоматично. Сам зміст поданої відповідачем декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 09 грудня 2015 року не передбачав зазначення інформації про наявні транспортні засоби, а тому відповідач не вчиняв та не міг вчинити жодних дій з подачі позивачу недостовірної інформації. При призначенні субсидії в автоматичному режимі ніщо не заважало позивачу перед прийняттям рішення про її призначення зробити запит до уповноважених органів МВС та отримати інформацію про наявні у відповідача транспортні засоби, як це передбачено пунктом 50 Положення № 848. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач, звертаючись за призначенням субсидії та після законодавчої зміни умов її нарахування, мав на меті навмисно приховати дані про наявність у нього транспортних засобів. До того ж, право власності на автобуси набуто відповідачем 21 травня 2013 року, тобто до дати подачі ним 09 грудня 2015 року заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Сам зміст цих документів навіть не передбачав зазначення інформації про наявність у заявника транспортних засобів, тобто кількість транспортних засобів у відповідача з моменту подачі ним заяви не змінилася, змінився лише порядок призначення субсидії. Таким чином, у відповідача був відсутній умисл на приховання даних про наявність у нього транспортних засобів.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 подав до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 6).

При подачі вказаних документів, зокрема, у декларації, відповідач зазначив дані тільки про себе (а.с. 6).

На підставі поданих документів відповідачу було призначено субсидію з грудня 2015 року (а.с. 8-29).

На час подання відповідачем заяви про призначення житлової субсидії було чинним Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2015 року № 841).

У подальшому субсидія домогосподарству розраховувалася в автоматичному режимі.

14 квітня 2021 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 420 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій № 848 викладено в новій редакції. Вказана постанова застосовується з 01 травня 2021 року.

Згідно із підпунктом 2 пункту 14 вказаного Положення (в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 420 від 14 квітня 2021 року, яка застосовується з 01 травня 2021 року) житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності більше ніж один транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з року випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

Наявність (відсутність) у власності зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації.

Відповідно до пункту 90 Положення (в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 420 від 14 квітня 2021 року) громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо настання умов, зазначених у підпунктах 2, 4, 8-11 пункту 14 цього Положення.

У результаті проведення перевірки відділом контролю за цільовим використанням бюджетних коштів повноти та достовірності інформації на призначення житлових субсидій було виявлено, що станом на 25 червня 2022 року за відповідачем зареєстровано, зокрема, автобус РУТА, 20, номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску та автобус РУТА, 20, номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску. Перереєстрація транспортних засобів мала місце 21 травня 2013 року. Вказані відомості підтверджуються інформацією з Територіального сервісного центру МВС № 7441 Регіонального сервісного центру МВС у Чернігівській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС (а.с. 31, 32).

06 липня 2022 року Відділу соціальних допомог та субсидій надано пропозицію припинити надання житлової субсидії відповідачу з серпня 2022 року та зробити перерахунок раніше призначеної субсидії з травня 2021 року, у зв`язку з тим, що він має у власності більше ніж один транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з року випуску якого минуло менше 15 років (а.с. 33).

Відповідачу було здійснено перерахунок призначеної субсидії, згідно з яким сума надміру виплачених коштів за період з 01 жовтня 2021 року до 30 квітня 2022 року складає 5514 грн. 93 коп. (а.с. 41, на звороті).

11 липня 2022 року відповідачу надіслано повідомлення (вимогу) № 61-0-22 про припинення надання житлової субсидії, в якому запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти (а.с. 41).

Також, 11 серпня 2022 року відповідачу надіслано лист № 15-05/3566 та запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти в сумі 5514 грн. 93 коп. (а.с. 42).

14 вересня 2022 року відповідач подав до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради заяву про долучення до особової справи довідки про наявність транспортного засобу від 02.09.2022 № 31/18/5943-1322 (а.с. 43).

З вказаної довідки вбачається, що згідно облікових даних Територіального сервісного центру № 5943 (на правах відділу, м. Охтирка) РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 11 жовтня 2008 року був зареєстрований транспортний засіб РУТА 20, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску. 09 липня 1982 року був зареєстрований транспортний засіб ИЖ ЮПИТЕР 4, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1982 року випуску (а.с. 43, на звороті).

Рішенням Чернігівської міської ради від 25 червня 2020 року № 54/VII-13 «Про припинення управлінь праці та соціального захисту населення шляхом реорганізації» припинено шляхом реорганізації Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради та Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради через їх приєднання до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (а.с. 44).

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Механізм та умови надання населенню житлових субсидій визначаються Положенням про порядок призначення житлових субсидій.

Пунктом 4 Положення встановлено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008, «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010 і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 та «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Так, суд враховує, що відповідач звернувся за призначенням житлової субсидії 09 грудня 2015 року і саме тоді ним була подана заява про призначення житлової субсидії та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У подальшому відповідачем заяви та декларації не подавалися, а субсидія йому призначалася (перепризначалася) автоматично.

На час звернення відповідача із заявою про призначення субсидії (2015 рік) законодавчо не передбачалося те, що житлова субсидія не призначається, якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності більше ніж один транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з року випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

Вказане положення почало застосовуватися лише з 01 травня 2021 року.

Право власності на автобуси було набуте відповідачем у 2013 році, тобто ще до дати подачі ним 09 грудня 2015 року заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

Таким чином, з урахуванням змін у законодавстві змінився саме порядок призначення субсидії.

Також, суд бере до уваги, що позивач відповідно до наданих йому повноважень, міг перед прийняттям рішення про призначення відповідачу субсидії, яке здійснювалося в автоматичному режимі, зробити відповідні запити до уповноважених органів та отримати інформацію про наявні у нього транспортні засоби, чого не зробив.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, звертаючись за призначенням субсидії та після законодавчої зміни умов її призначення, не мав на меті навмисно приховати дані про наявні в нього транспортні засоби.

Отже, враховуючи викладене та необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою субсидії може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Схожий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 328/1056/19.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Тука С.М. на підставі договору про надання правової допомоги від 04 січня 2023 року.

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Так, з опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом відповідачу було надано правову допомогу в наступному обсязі: ознайомлення з матеріалами справи та надання консультації з вивченням документів 1 год.; вивчення судової практики з даної категорії справ 2 год.; підготовка письмових пояснень по справі 4 год., участь у судовому розгляді справи в Деснянському районному суді м. Чернігова (орієнтовний час) 1 год.

Витрати на правову допомогу відповідача склали 3000 грн.

Проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом відповідачу послуг, час, витрачений, на їх надання, та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, беручи до уваги те, що представник відповідача не брав участь у судовому засіданні, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 1000 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи 43649464) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про стягнення надміру перерахованої житлової субсидії відмовити повністю.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 1000 грн. (одну тисячу гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя