Справа № 159/2449/22
Провадження № 2/159/115/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, ОСОБА_3 про виключення з актового запису про народження відомостей про батька дитини,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить виключити з актового запису про народження попередні відомості про його, як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася ОСОБА_5 , батько якої записаний він. На момент народження дитини шлюб між сторонами укладено не було.У лютому 2021 року відповідач розірвала шлюб з ОСОБА_6 .Вказує, що після трьох місяців від народження дитини він пройшов тест ДНК на батьківство де вірогідність його батьківства дитини 0%., а тому за захистом свої прав звернувся з даним позовом до суду .

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач не скористалася правом подання відзиву на позов.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 24 червня 2022 року.

27.06.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08.08.2022 року провадження у справі зупинено на час проведення судово молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою від 02.11.2022 року провадження у справі поновлено, а ухвалою від 22.12.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Стислий виклад позиції інших учасників справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради Гупік М.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними доказами, не заперечив проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Правом подачі пояснень не скористався.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті у заочному порядку проти чого не заперечив представник позивача у своїй заяві.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до копії актового запису про народження, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої записані позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2022 року).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03 лютого 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 05 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №24.

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року на задоволення клопотання представника позивача у даній справі було призначено судову молекулярно- генетичну експертизу.

На виконання клопотання експерта Волинського науково-дослідного експертно криміналістичного центру від 05 вересня 2022 року судом було здійснено виклик сторін до експертної установи для відібрання букального епітелію для проведення експертизи.

Вказаний виклик відповідачка ОСОБА_2 отримала особисто 21 вересня 2022 року.

Однак, 01 листопада 2022 року справу було повернуто до суду без виконання ухвали суду від 08 серпня 2022 року, в зв`язку з неможливістю її проведення, через неявку відповідача до експертної установи для забору букального епітелію.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

У ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебували в зареєстрованому шлюбі.За заявою відповідача, відповідно батьком дитини записано позивача.

Однак, позивач категорично заперечує той факт, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 та вважає, що її справжнім батьком є ОСОБА_3 колишній чоловік відповідачки.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Вирішуючи питання про доведеність факту кровного споріднення між позивачем і дитиною суд виходить з наступного.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Твердження, пояснення та заперечення сторін щодо обставин їхнього спільного життя та характеру їхніх взаємовідносин не є фактами у розумінні ст. 179 ЦПК України, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача та заперечення відповідача або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Підставою для категоричного висновку для встановлення (спростування) батьківства позивача ОСОБА_1 в судовому порядку міг би бути висновок судової молекулярно -генетичної експертизи.

Однак такий висновок у матеріалах справи відсутній, в зв`язку з неявкою відповідачки ОСОБА_2 до експертної установи для відібрання генетичного матеріалу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово молекулярно-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статей 89 і 110 ЦПК України, згідно з якими суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами.

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Європейський суд з прав людини вказував, що необхідність захисту третіх осіб може виключати можливість змусити їх пройти будь-яке медичне обстеження, а саме ДНК-тест. Зокрема, якщо третьою особою є дитина (див., зокрема: MIKULIC v. CROATIA, № 53176/99, § 64, ЄСПЛ, 07 лютого 2002 року, BAGNIEWSKI v. POLAND, № 28475/14, § 54, ЄСПЛ, 31 травня 2018 року).

Однак, стороною відповідачки ОСОБА_2 не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин, які виключають можливість проходження дитиною ОСОБА_5 ДНК-тесту.

У частині першій статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На переконання суду, ухилення ОСОБА_2 від проведення судово молекулярно-генетичної експертизи шляхом не з`явлення її до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів свідчить про її небажання встановити об`єктивну істину за допомогою висновку щодо походження дитини, та спростувати доводи позивача про його не батьківство щодо дитини.

Суд констатує, що факт ухилення ОСОБА_2 від участі у проведенні судово молекулярно-генетичної експертизи у справі шляхом неявки до експертної установи для відбору зразків, при наявності необхідних для цього умов, унеможливило проведення вказаної експертизи, при тому, що сторонам було роз`яснено про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Згідно частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року), тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного спростування (встановлення) батьківства стосовно конкретної дитини, доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ, враховуючи обставини справи, покази свідків, що містять в собі загальну інформацію про стосунки сторін, чутливість правовідносин, в яких виник спір, суд вважає, що встановлення факту відсутності кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16-ц (провадження № 61-23601св18).

Разом з тим, при вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька та інтереси позивача, який можливо і не є біологічним батьком дитини.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскільки запис в свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5 про батька останньої був зроблений на підставі ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, із застосуванням наслідків ухилення від проведення призначеної судом експертизи, визначених ст. 109 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а відомості про батька ОСОБА_1 до виключення із актового запису про народження дитини ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,4, 11, 12, 13, 44, 76-80, 82,109, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 122, 126, 129, 134, СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с.Колодяжне Ковельського району Волинської області, громадянина України, українця, як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №659 від 02 вересня 2021 року, складений Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 11 січня 2023 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик