Справа №203/3590/22
Провадження №2/0203/361/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-позивача ОСОБА_1 ;

-представниці відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

у с т а н о в и в:

1. 21 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «НВО «Созидатель» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від червня 2021 року по червень 2022 року позивач працював у відповідача на посаді головного бухгалтера. При звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 13 797,94 грн, компенсації за невикористану відпустку в сумі 22 080,67 грн, а також компенсації за затримку розрахунку при звільненні (а.с.а.с. 1 5).

2. 10 листопада 2022 року відповідач подав до суду відзив на позову, у якому зазначив, що позов має бути задоволений лише в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. У зв`язку з настанням форс-мажорної обставини у вигляді військової агресії російської федерації відповідач звільнений від обов`язку сплачувати компенсацію за затримку розрахунку при звільненні (а.с.а.с. 54 57).

3. 21 грудня 2022 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій повторно зазначив, що від червня 2021 року по червень 2022 року він працював у відповідача на посаді головного бухгалтера. При звільненні з позивачем не було проведено остаточного розрахунку.

4. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги частково, пояснивши, що заборгованість по заробітній платі після відкриття провадження у справі була частково погашена і тепер становить 3 485,55 грн. Заборгованість за невикористану відпустку становить 17 851,23 грн. Дотепер зазначену заборгованість не погашено.

5. Представниця відповідача у суді заперечувала проти позову, зазначивши, що позивач звернувся до суду з порушенням встановленого законом строку. Крім того, у зв`язку з настанням форс-мажорної обставини у вигляді військової агресії російської федерації відповідач звільнений від обов`язку сплачувати компенсацію за затримку розрахунку при звільненні.

6. Заслухавши пояснення позивача, представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

7. Судом було встановлено, що позивач від 17.06.2021 по 14.06.2022 працював у відповідача на посаді головного бухгалтера (а.с.а.с. 9, 10).

8. При звільненні відповідач не сплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі, а також компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Станом на день розгляду справи в суді заборгованість по заробітній платі становить 3 485,55 грн, а компенсація за невикористану відпустку 17 851,23 грн, про що свідчить довідка відповідача від 10.01.2023 №0001-2023. Розмір залишку заборгованості обрахований з урахуванням уже сплачених обов`язкових платежів, зборів і визнаний позивачем у судовому засіданні.

9. Відповідно до частин першої, третьої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

10. Згідно з частинами першою, другою статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

11. За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

12. Частиною першою статті 115 КЗпП встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

13. Судом встановлено, що під час звільнення позивач не отримав усі належні йому кошти, що є безумовною підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованості. При цьому, зважаючи на часткове погашення 29.12.2022 такої заборгованості в сумі 10 000,00 грн, а також визнання позивачем залишку заборгованості, позов підлягає задоволенню в сумі 21 336,78 грн (заробітна плата 3 485,55 грн, компенсація за невикористану відпустку 17 851,23 грн).

14. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан, який продовжений Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 ще на 90 діб.

15. Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану регулюються Законом України від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон №2136-ІХ).

16. За приписами частини 2 статті 1 Закону №2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

17. Відповідно до частин 1 3 статті 10 Закону №2136-ІХ заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

18. У судовому засіданні представниця відповідача пояснила, що відповідач здійснює діяльність у сфері будівництва. З початком війни містобудівна діяльність у країні перебуває у стагнації, велика частина працівників у зв`язку з військовою агресією російської федерації виїхала за межі країни.

19. Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Ураховуючи це, зазначена обставина з 24.02.2022 до її офіційного закінчення є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності, фізичних осіб по договору, окремим податковим, іншим зобов`язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорної обставини (а.с. 62).

20. Відтак, ураховуючи настання обставини непереборної сили, яка, у тому числі унеможливила своєчасне виконання відповідачем зобов`язання з оплати праці позивача, суд вважає за необхідне на підставі статті 10 Закону №2136-ІХ відхилити позовну вимогу про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

21. Суд критично ставиться до твердження представниці відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з огляду на таке.

22. За правилами, встановленими частиною другою статті 233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

23. Частиною першою статті 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

24. Судом було встановлено, що у день звільнення позивачеві не було вручено письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, отже строк, визначений частиною другою статті 233 КЗпП, не розпочав свій перебіг, тому й не закінчився.

25. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

26. Крім того, відповідно до статті 430 ЦПК суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині присудження позивачеві заборгованості по заробітній платі у межах одного місяця в сумі 10 668,39 грн.

27. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» (ідентифікаційний код 13416334; 49000, Україна, місто Дніпро, вулиця Андрія Фабра, 4) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 3 485,55 гривень, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 17 851,23 гривень, разом 21 336,78 гривень (без утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10 668,39 гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» на користь держави судовий збір у сумі 1 073,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 11 січня 2023 року.

Суддя М.О. Католікян