ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1562/23 Справа № 215/2821/22 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року, ухваленого суддею Камбул М.О. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Північний ГЗК» про стягнення моральної шкоди, яка заподіяна ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначив, що він пропрацював з 13.12.1993 по 16.07.2021 на різних посадах на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: слюсарем по ремонту автомобілів, водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №2, що характеризується перевищенням граничного допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища.

15.02.2022 йому було встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 12.04.2022, в якому вказано, що позивач, працюючи на підприємстві відповідача з 06.10.1994 по 16.07.2021 водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №2, керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксиду кремнію від 10 до 70% та шуму.

Довідкою МСЕКвід 20.07.2022, йому первиннобуло встановлено 65 % втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності.

За висновком МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення.

У зв`язку з захворюванням у нього було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовуватисвої звички та бажання, постійно виникають складнощі, у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Як наслідок наявних у нього професійних захворювань, відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією кінцівок, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухівта хрускіт в них, заніміння кінцівок, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, та періодичні приступи задухи. Також зазначає,що не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості у почуттях страху. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просив стягнути з ПрАТ 380 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, яка заподіяна ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 1700,00 грн. на користь держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з визначеним судом розміром моральної шкоди подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача до заявлених у позові вимог, тобто до 380 000 грн.

Позивач, посилаючись на обставини справи викладені у позовні заяві вказує на те, що на підприємстві відповідача він пропрацював майже 28 років і внаслідок недосконалості умов праці на робочому місці отримав три професійні захворювання та висновком МСЕК 20.07.2022 йому встановлено первинно та безстроково втрату професійної працездатності у розмірі 65% та встановлено третю групу інвалідності також безстроково.

Позивач вважає, що судом не було враховано та у рішенні не зазначено той факт, що його вина у виникненні у нього професійних захворювань відсутня, що він просто сумлінно виконував свою роботу в шкідливих умовах праці. На думку позивача визначений ним до стягнення розмір моральної шкоди відповідає засадам скромності та виваженості.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач в проміжок часу з 13.12.1993 по 16.07.2021 працював у ПрАТ «ПівнГЗК», за спеціальностями: слюсар по ремонту автомобілів, водій автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №2, загальний стаж роботи позивача 34 роки 03 місяці, з них: 26 років 09 місяців за професією, та 26 років 09 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 12.04.2022 (а.с. 6-10, 24-25).

15.02.2022 Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено повний діагноз ОСОБА_1 та виявлено професійні: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) та колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової, що також підтверджується медичним виписками-епікризами, виписками, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 12.04.2022, медичними виписками-епікризами, виписками, (а.с. 6-10, 13-23).

Відповідно доп.п.17,18,19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 квітня 2022 року, ОСОБА_1 , працюючи на підприємстві відповідача з 06.10.1994 по 16.07.2021 водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху №2, керував великовантажним автомобілем під час вивезення гірничої маси з кар`єру. Внаслідок недосконалості технологічного устаткування та відкритого видобутку руди, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, пилу з вмістом діоксину кремнію від10 до 70% та шуму. Причиною виникнення хронічного захворювання є вібрація загальна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 4дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН3.3.6.039-99 та складав 69дБ при ГДР 65дБ; пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично - допустиму в 2,35 рази та складав 4,7 мг/м 3 при ГДК = 2,0 мг/м 3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 2 дБА перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.037-99 та складав 82 дБА при ГДР 80 дБА. Таким чином, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 26 років 09 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано ОСОБА_3 , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації згідно вимог гігієни та промислової санітарії в частині комплексної механізації та автоматизації виробничих операцій; непереривності виробничих процесів; фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць згідно вимог Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом; забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг, заміною монтажних подушок, кріплення антивібраційних крісел, ремонтами двигунів; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Криворізьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 6-10).

Відповідно до п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12 квітня 2022 року, умови праці ОСОБА_1 відносяться: за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем вібрації загальної до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню шкідливості, за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеня шкідливості, загальна оцінка умови праці відноситься до 3 класу 2 ступеню шкідливості (а.с. 6-10).

Довідкою МСЕК від 20.07.2022 позивачу при первинному огляді встановлено з 04.07.2022 безстроково третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, з них: 40% по вібраційній хворобі, 15% - ХОЗЛ та 10% по тугоглуховатості, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 11-12).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, тому позивачем роботодавецьПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 173, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та частково погоджується з доводами позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 26 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 170 000грн.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги, що внаслідок отриманих трьох професійних захворювань позивач первинно та безстроково з 04.07.2022 року втратив 65% професійної працездатності з встановленням третьої групи інвалідності також безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я позивача у майбутньому, незважаючи на чисельні курси лікування, враховуючи стаж роботи ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці понад 26 років, характер немайнових витрат, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити цей розмір зі 170 000 грн. до 280 000 грн.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації позивачеві моральної шкоди буде 280 000 грн.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення суду в частині збільшення суми моральної шкоди, відповідно збільшенню підлягає і сума судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, з 1700 грн. до 2800 грн., що становить 1% від суми задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.376, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2022 року в частині розміру моральної шкоди і судового збору змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача ОСОБА_1 зі 170 000 (ста сімдесяти тисяч гривень) грн. до 280 000 (двохсот вісімдесяти тисяч гривень) грн., відповідно збільшивши розмір судового збору з 1700 грн. до 2800 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: