Справа№592/8690/22
Провадження №2/592/269/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про визнання недійсними положень договору споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пулинець Б.А. звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» було укладено договір № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 270 000 грн., а остання зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Так, згідно п. 1.1. Договору, проценти за користування кредитом фіксовані та становлять 42 % річних. Договором встановлено механізм зміни розміру нарахованих відсотків за користування кредитом, який викладено в п. 7.1. та п. 7.2. Договору який застосовується автоматично при наявності передбачених підстав, є виключним наслідком не належного виконання зобов`язань, та діє до повного усунення Позичальником порушень. Згідно п.1.3. Договору цільове призначення кредиту - споживчі цілі. Відповідно до п. 1.5. строк кредиту дії договору становить 12 місяців від дати отримання коштів, тобто до 14.09.2022. Згідно п. 1.8. орієнтована реальна річна процентна ставка складає 46,90 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 143, 93 % від суми кредиту або 388 600 грн. та включає в себе: 1.8.1 проценти за користування кредитом - 42 %, або 113 400 грн.; 1.8.2 додаткові та супутні послуги, обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1 вартість послуг за вчинення нотаріальних дій - 5200 грн. На забезпечення виконання зобов`язань за укладеним вище кредитним договором 14.09.2021 між Позивачем та фінансовою установою було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоміною С.А., зареєстрований в реєстрі за № 2797, відповідно до умов якого позивач передала належну їй на праві власності квартиру в іпотеку Відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання умов договору Позивач належним чином кожного місяця сплачувала проценти за наданими кредитом у більшому розмірі ніж визначений графіком, а саме 10000 грн. Однак станом на дату завершення строку надання кредитних коштів - 14.09.2022 Позичальник не має можливості повернути кредит в повному обсязі, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, яке спричинено воєнними діями на території України та втратою частини щомісячного доходу. При цьому, вважає, що умови укладеного Договору, викладені в пунктах 1.1., 1.8, 7.1. та 7.2. суперечать вимогам закону, обмежують права споживача, є несправедливими, а тому в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» мають бути визнані судом не дійними. Тому просить суд: визнати недійсними пункти Договору № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного 14.09.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», а саме 1.1., 7.1., 7.2. в частині встановлення відповідальності у розмірі 720 % річних від суми кредиту, за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, пені, а також інших штрафних санкцій; визнати недійсним пункт Договору № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного 14.09.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», а саме 1.8. в частині введення Позичальника в оману шляхом замовчування всіх складових загальної вартості кредиту, які впливають на реальну річну процентну ставку, яка складає 46,90 % річних.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала суду відзив в якому заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач 14 вересня 2021 року звернулась до ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» щодо можливості отримання ним кредиту у сумі 270 000 грн ( а.с. 7-17).

14 вересня 2021 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 18-22)

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору, сторони домовились про кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 270 000 грн. Термін кредитування 12 місяців (а.с.14-15).

ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» 14 вересня 2021 року поінформувало Позивача про фінансову послугу що пропонується, із зазначенням її вартості; умови надання додаткових фінансових послуг ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та їх вартість; порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; механізм захисту прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; розмір винагороди фінансової установи у разі пропонування фінансових послуг, що надаються іншим фінансовим установам; внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС»; наявні та можливі схеми кредитування. Позивач ознайомилась з усією інформацією для прийняття усвідомленого рішення, надала документи, які потрібно зібрати клієнту при заповненні заяви на кредит.

До укладення договору про споживчий кредит ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» надало 14 вересня 2021 року споживачу ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту №14-09-21-02-10 (Інформація, яка надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит). Також паспорт споживчого кредиту, власноручно підписаний Позивачем, є підтвердженням того, що позивач був ознайомлений з умовами кредитування. У паспорті споживчого кредиту №14-09-21-02-10 зазначено, що Застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості споживчого кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка 46,90% обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Паспорт споживчого кредиту №14-09-21-02-Ю містить застереження: використання інших способів надання споживчого кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості споживчого кредиту для споживача. Також зазначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. У випадку порушення Позичальником графіку розрахунків, а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за Договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом. З наступного дня після усунення Позичальником порушень виконання зобов`язань в повному обсязі, включаючи сплату нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 720 відсотків річних, нарахованої пені, а також інших штрафних санкцій, такий кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати, відсотки за користування споживчим кредитом нараховуватимуться у розмірі 42% річних.

Позивач підтвердила, що вона, як споживач, має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про споживче кредитування".

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, що визначений ЗУ Про споживче кредитування.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» з однієї сторони, та Позивач уклали 14 вересня 2021 року Договір № 14-09-21-02-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правовику та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивачка була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. У відповідності з умовами Договору позики Кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти Позичальникові у сумі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 42 відсотків річних та інші нараховані суми на умовах та в строки, встановлених цим Договором.

У відповідності з п.1.5. Договору позики визначено, що Кредит надається строком на дванадцять місяців від дати отримання Позичальником кредиту, тобто з «14» вересня 2021 року по «14» вересня 2022 року. У разі невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного Договору продовжується до повного виконання Позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Після закінчення строку, на який надано кредит, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі визначеному в п.7.1 Договору, пеня за неналежне виконання Позичальником зобов`язань нараховуються в розмірі визначеному п.8.3 Договору до повного розрахунку за Договором.

У відповідності з п. 1.7 Договору позики датою надання кредиту вважається дата видачі Позичальнику суми кредиту готівкою через касу Кредитодавця, а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати нарахованих процентів та штрафних санкцій, в разі їх наявності - вважається дата оформлення Кредитодавцем прибуткових касових ордерів на отримані суми, а при безготівкових розрахунках - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця.

У відповідності з п. 1.8.Договору позики Орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту та додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту складають: 1.8.1. Орієнтовна реальна річна процента ставка складає 46,90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 143,93% від суми кредиту (у процентному виразі) або 388 600 (триста вісімдесят вісім тисяч шістсот ) гривень 00 копійок (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.8.1.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 42,00% від суми кредиту (у процентному виразі) або 113 400 (сто тринадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок (у грошовому виразі); 1.8.2. Додаткові та супутні послуги третіх осіб, обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1. Вартість послуг за вчинення нотаріальних дій 5 200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок (у грошовому виразі).

У п.11.4 Договору позики зазначено, що Позивач підтвердив, що: отримав в письмовій формі від Кредитодавця до укладення Договору інформацію вказану в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ознайомлений з правилами про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавця; в укладеному Договорі містяться всі істотні для Позичальника умови кредитування, які є вигідними та справедливими для нього, відповідають його інтересам, йому зрозумілі та ним усвідомлені, не є несправедливими чи дискримінаційними. Позичальник заявляє про відсутність підстав та наміру для надсилання на адресу Кредитодавця протоколів розбіжностей з метою зміни, доповнення, редагування, додання, виключення як окремих положень (умов) Договору так і всього Договору в цілому; інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; отримав необхідну інформацію для отримання кредиту, яка містить наявні та можливі схеми кредитування у Кредитодавця та перед укладанням Договору самостійно ознайомився з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення; отримав від Кредитодавця інформацію необхідну для порівняння різних пропозицій Кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту та отримав від Кредитодавця у письмовій формі паспорт кредиту.

При укладанні Договору позики Сторони діяли добровільно, без примусу, розуміючи сутність та природу цього Договору, а також правові наслідки укладення цього Договору, усвідомлюючи характер своїх прав та обов`язків за цим Договором. Сторони заявили про відсутність будь-яких тяжких обставин, які б змусили будь-яку зі Сторін укладати цей Договір на умовах, викладених в ньому, а також підтвердили, що умови цього Договору є прийнятними для Сторін і у зв`язку з цим не вважають умови цього Договору вкрай невигідними для себе, дискримінаційними, несправедливими, а також, що Сторони не перебувають у скрутному становищі при укладанні даного Договору та укладання цього Договору не стане причиною їх скрутного становища, що може мати місце в майбутньому (п 11.5 Договору позики). Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін, відповідальність обох сторін, а не тільки позичальника за невиконання або неналежне виконання умов договору, порядок, зміни й припинення дії договору.

Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто як з боку Позивача з метою отримання кредитних коштів, так і з боку Відповідача з метою повернення виданих коштів і отримання прибутку.

Підписуючи договір, Позивач чітко засвідчила факт ознайомлення з його умовами та дала свою згоду на отримання кредиту на цих умовах, при цьому позивач не вбачала в діях відповідача порушень принципу рівності сторін та наявність несправедливих умов, по відношенню до неї, як споживача. Більш того, підписуючи кредитний договір, позивач засвідчила факт ознайомлення з його умовами та надала свою згоду на отримання послуг на цих умовах.

Також Позивач уклала Договір іпотеки, який забезпечує виконання Іпотекодавця зобов`язання, що випливає з укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем Договору №14-09-21-02-10 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 14 вересня 2021 року та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позичені кошти в сумі 270 000 (двісті сімдесят тисяч) гривень 00 копійок не пізніше 14 вересня 2022 року, сплачувати нараховані відсотки, можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Основним зобов`язанням, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Договір іпотеки, що посвідчений нотаріально, також містить застереження, що Позивач попередньо ознайомлена з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлює природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваює при здоровому розумі та ясній пам`яті, діює добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Також слід зазначити, що позивач сплачувала проценти в порядку визначеному Договором позики до жовтня 2022 року, а також не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталась до кредитора за додатковими роз`ясненнями положень договорі ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористалась цим своїм правом.

Оскільки позивач добровільно погодилась з відповідними умовами кредитного договору, виконувала його з моменту укладання, сплачуючи кредит, кредитний договір та його окремі умови не можуть бути визнані недійсними.

Доводи позивача в частині несправедливості певних положень оспорюваного кредитного договору, випливають лише з її особистих суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого у мінімізації своїх грошових зобов`язань.

На час укладання договору позивач була згодна з його умовами та взяла на себе відповідні зобов`язання добровільно шляхом укладення договору.

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» чітко зазначено, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Згідно статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково- касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка обчислюється на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зазначені норми Закону спростовують доводи позивача, що його введено в оману щодо загальної вартості кредиту.

Загальні витрати за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки Позивачем розраховувались на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними до загальних витрат за споживчим кредитом не включались платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків.

Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлено порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач, обравши спосіб захисту своїх прав шляхом визнання окремих умов кредитного договору недійсним з підстав передбачених статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.

Зі змісту Паспорту споживчого кредиту від 14.09.2021, який підписаний позивачем остання письмово підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальність вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позивачем умов кредитування. Позивач підтвердила про отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі невиконання позивачем зобов`язань за таким договором.

В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.12.2015 в справі № 6-134Іцс15.

Позивач помилково стверджує, що умови договору суперечать ч.ч. 1, 2, З, п.5, 5, 7 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, яка врегульовує питання щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Закон України Про споживче кредитування, який регулює дані правовідносини, чітко визначає, які умови договору про споживчий кредит є такими, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом, і є нікчемними.

У ст. 21 Закону України Про споживче кредитування вказано, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Також зазначеною статтею встановлені обмеження (визначено, що є непропорційно великою сумою компенсації): У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу; Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Закон України Про захист прав споживачів, Закону України Про споживче кредитування для договорів про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, не містять норм, щодо обмеження процентної ставки, порядку її обчислення, порядку сплати процентів, які нараховуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Пункти договору, які Позивач просить суд визнати недійсними, визначають процентну ставку, порядок її обчислення, порядок сплати процентів за неправомірне користування кредитом - плату, яка встановлюється за користування кредитом після настання строку його погашення.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Крім того слід зазначити, що з тексту договору №14-09-21 -02-Ю можна встановити, що у спосіб виділення більшим шрифтом та підкресленням тексту, спрощується прочитання та звертається увага споживача на розмір реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, розмір відсотків за користування кредитом, розмір відсотків за користування кредитом понад строк кредитування. Отже спосіб інформування Позивача був зрозумілим як на формальному, так і на граматичному рівні і особливий досвід і знання постачальника фінансових продуктів не вплинули на справедливість фінансового контракту.

Праховуючи, що позивач погодився з усіма умовами договору, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, отже посилання на недосягнення згоди укладення деяких умов правочину є безпідставними, відтак підстави для визнання недійсними положень договору відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про визнання недійсними положень договору споживчого кредиту відмовити повністю.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв