К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2023 року місто Київ

справа № 369/13331/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/14155/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Ковальчук Л.М. від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та усунення перешкод в користуванні нежилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та усунення перешкод в користуванні нежилим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що 2 червня 2020 року між сторонами укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в оренду ОСОБА_1 складське приміщення площею 140 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; вартість оренди - 8 000 грн. щомісячно; строк оренди - до 1 червня 2021 року, після чого, протягом п`яти діб майно має бути повернуто орендодавцю.

Відповідач не виконав умови договору в частині повернення орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, на досудову вимогу від 22 липня 2021 року про повернення майна не відреагував.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача неустойку на підставі частини 2 статті 785 ЦК України в розмірі 102 933 грн. 42 коп.; зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням площею 140 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення приміщення від майна, що належить ОСОБА_1 , а також прилеглої до нежитлового приміщення території (тротуарна бруківка, насип щебеню, насип піску, які також належать ОСОБА_1 ).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за договором нежитлового приміщення від 2 червня 2020 року в розмірі 102 933 грн. 42 коп. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням площею 140 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення приміщення від майна, що належить ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням площею 140 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення прилеглої до цього нежитлового приміщення території від майна, що належить ОСОБА_1 (тротуарна бруківка, насип щебеню, насип піску). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 816 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що після спливу договору оренди відповідач не повернув орендоване приміщення, не звільнив його від власного майна, що є підставою для усунення перешкод позивачу в користуванні ним в судовому порядку та стягнення з відповідача неустойки, передбаченої частиною 2 статті 785 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що суд невірно надав оцінку обставинам справи, оскільки 22 листопада 2021 року між сторонами укладено договір про врегулювання спору за договором оренди нежитлового приміщення від 2 червня 2020 року. Відповідач добровільно сплатив неустойку за період з 6 червня 2021 року по 20 вересня 2021 року в розмірі 63 000 грн., натомість позивачем у липні 2022 року була подана заява про збільшення позовних вимог з посиланням на неповернення орендованого майна, не підписання акту приймання-передачі, у зв`язку із чим просив стягнути неустойку за період з грудня 2021 року по 13 червня 2022 року. Скаржник звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів залишення спірного майна у його користуванні у період з грудня 2021 року по червень 2022 року; сам орендодавець затягував підписання акту приймання-передачі, а тому з боку відповідача відсутні порушення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Згідно письмових пояснень представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки сторони дійсно підписали договір про врегулювання спору, проте відповідач не провернув приміщення і відповідно до пункту 9 договір припинив свою дію з 30 листопада 2021 року.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 2 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі - договір оренди), відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав в оренду ОСОБА_1 складське приміщення площею 140 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Пунктами 4.1., 7.1.-7.3. договору оренди встановлено, що розмір орендної плати складає 8 000 грн. за один місяць. Договір вступає в силу з моменту прийняття об`єкта, що орендується, за актом здачі-приймання з 2 червня 2020 року і діє до 1 червня 2021 року. Зміни до договору можуть мати місце за погодженням сторін.

Відповідно до пунктів 8.1.-8.4. договору оренди повернення орендодавцю об`єкта, що орендується, здійснюється представниками двох сторін. Протягом 5 діб, згідно пункту 8.1. орендар зобов`язаний виїхати з об`єкта, що орендується та підготувати його до передачі орендодавцю. Об`єкт, що орендується, повинен бути переданий орендарем на прийняття орендодавцем протягом 5 діб. При передачі об`єкта оренди складається акт прийому-передачі, який підписується двосторонньо.

22 липня 2021 року позивач направив вимогу про сплату неустойки на підставі частини 2 статті 785 ЦК України за невиконання умов договору в частині повернення орендного приміщення в сумі 16 000 грн. та звільнення орендного приміщення, яка отримана відповідачем 23 липня 2021 року (а.с. 31-34).

Згідно акту огляду орендного приміщення від 10 вересня 2021 року відповідач не звільнив складське приміщення та зберігає там своє майно (а.с. 14-29).

22 листопада 2021 року між сторонами укладено договір про врегулювання спору за договором оренди нежитлового приміщення від 2 червня 2020 року, відповідно до умов якого сторони погодили, що в строк не пізніше 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатить ОСОБА_2 неустойку в розмірі 63 000 грн. та в строк не пізніше 29 листопада

2021 року звільнить від свого майна орендне приміщення на підтвердження чого, буде складений та підписаний акт прийому-передачі приміщення (а.с. 45-46).

Відповідно до пункту 9 договору про врегулювання спору, у випадку невиконання, чи неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків передбачених цим договором, договір вважається таким, що припинив свою дію з 30 листопада 2021 року, при цьому ОСОБА_2 здійснить подальший захист своїх порушених прав у судовому порядку шляхом підтримання та збільшення своїх позовних вимог і їх подальшого розгляду судом у справі № 369/13331/21.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно зі статтею 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (стаття 794 ЦК України).

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

Законодавець у частині 1 статті 614 ЦК України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Невиконання наймачем передбаченого частиною 1 статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка за частиною 2 статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном.

Як убачається з матеріалів справи, договір оренди нежитлового приміщення від 2 червня 2020 року був укладений на 1 рік і діяв до 1 червня 2021 року. В строк до 6 червня 2021 року орендар зобов`язаний був повернути нежитлове приміщення орендарю на підтвердження чого сторони мали скласти і підписати акт приймання-передачі.

Установивши, що відповідач не виконав зобов`язання за договором оренди, не повернув позивачу орендне приміщення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача звільнити складське приміщення та стягнення з нього неустойки на підставі частини 2 статті 785 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання у апеляційній скарзі на відсутність порушень зобов`язання за договором оренди з боку відповідача, оскільки ним не надано жодного доказу на його виконання (в частині повернення майна). Матеріали справи також не містять доказів виконання ОСОБА_1 умов договору про врегулювання спору від 22 листопада 2021 року ні в частині повернення майна, ні в частині сплати неустойки.

Твердження скаржника про недоведеність позивачем факту зайняття відповідачем спірного майна не заслуговують на увагу, оскільки єдиним належним доказом повернення об`єкта оренди є відповідний акт приймання-передачі, який суду не надано.

Інших доводів апеляційна скарга фактично не містить.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: