Справа № 1716/2078/2012
провадження № 6/570/43/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Якобчука П.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

його представника адвоката Віднік А.М.

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри 10) дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon заяву адвоката Якобчука Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

в с т а н о в и в:

оскільки виконавчий лист не переданий на примусове виконання через відступність можливості зв`язку із державним виконавцем та поверненням виконавчого листа стягувачу, який він не отримав, представник заявника адвокат Павло Якобчук у поданій 05 липня 2023 року заяві просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Позивач підтримує заяву повністю і по аналогічних мотивах.

По суті стверджує, що обставин взаємовідносин сторін не пам"ятає, але знає, що відповідач винен йому гроші. Після винесення рішення він отримав виконавчий лист, який направив на виконання і до 2017 року постійно усно та письмово звертався до виконавчої служби, вказуючи своє фактичне місце проживання, але відповіді на свої звернення не отримував. В той час він дійсно за місцем реєстрації не проживав, але, якби йому приходили якісь листи, йому б передали. Він офіційно не повідомляв ДВС про зміну свого місця проживання, на даний час більше року проживає в Ізраїлі.

Представник позивача адвокат Павло Якобчук, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що 26 жовтня 2012 року виданий виконавчий лист, який своєчасно звернутий до виконання. У ДВС відсутні докази, що позивач отримав виконавчий лист після закінчення виконавчого провадження, при цьому позивач за адресою реєстрації на той час і пізніше фактично не проживав, періодично перебував за кордоном, з початку війни - постійно. Описка у вимозі щодо дати виконавчого листа виникла із-за неуважності.

Не відповідає дійсності тверження боржника про те, що виконавче провадження перебувало на виконанні лише у 2013 році, та те, що він розрахувався з стягувачем, який ніби до нього претензій не мав.

На підставі вказаного виконавчого листа відкривалося виконавче провадження двічі.

Постанову про повернення виконавчого документу з оригіналом виконавчого документу, які направлені на адресу стягувача, ОСОБА_1 не отримував, заборгованість, яка становить 145 258,20 грн., станом на 28.11.2023 не погашена.

Відповідач ОСОБА_3 заяву не визнає, оскільки борг стягувачу він повернув весь і давно. Згідно з відповіддю т.в.о. начальника СВ Рівненського РУП від 18.07.2023 № 71a3/201/15-2023 кримінальне провадження щодо позики закрите за відсутністю складу злочину. В межах цієї справи свідки письмово підтверджували факт сплати ним платежів. Після рішення суду протягом 11 років стягувач не висував до нього жодних притензій.

По суті спору показав, що між сторонами були не боргові зобов"язання, а врегульовані питання щодо відшкодування коштів за пошкоджений автомобіль. Для цього він неодноразово брав позику у банку і віддавав кошти позивачу. Восени 2012 року сторони повністю вирішили свої фінансові питання, з того часу боргові стосунки між ними відсутні, кримінальна справа щодо нього закрита. Оскільки розписка про ніби то позику коштів після повного розрахунку залишилася у стягувача, то позивач подав на нього до суду про стягнення коштів і в подальшому отримав виконавчий лист. Він один раз приходив у виконавчу службу, де повідомив про обставини появи боргу і після цього його не викликали. До 2022 року він постійно бачив ОСОБА_4 і той йому жодного разу нічого не говорив про будь-які боргові зобов"язання між ними. Стягувач - шахрай, який ніколи не працював, раніше жив за рахунок батьків, а згодом за рахунок шахрайських схем, з початку війни втік до Ізраїлю.

Представник відповідача адвокат Алла Віднік, підтримуючи позицію та аргументацію свого довірителя, стверджує, що до 2023 року виконавчого провадження №50069968 не існувало, принаймі, працівники відділу виконавчої служби про нього не знали та витягів із АСВП не надавали. Вказане може свідчити або про підроблення виконавчого документу або про надання службовою особою виконавчої служби недостовірної інформації. Насправді, виконавчий лист №1716/2078/2012 виданий судом 20.10.2012, інших виконавчих листів не існувало. Саме про цей лист запитує адвокат, але отримує відповідь про неіснуючий виконавчий лист, який з невідомих підстав стає предметом звернення до суду.

Боржник добросовісно відноситься до своїх обов?язків, неодноразово із 2019 року звертався як усно, так і письмово до виконавця щодо переліку виконавчих проваджень, успішно тричі оскаржував арешти майна у виконавчих провадженнях за вказаним виконавчим листом.

З огляду на те, що стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред?явлення виконавчого документа до виконання, відсутні законні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Разом з тим, додатково пояснила, що під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа заявник, зокрема, повинен належним чином довести, чи дійсно виконавчий лист втрачений. Таким чином, предметом доказування у даному випадку є факт втрати виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачений та відповідно підтвердити їх доказами. Отже, дублікат виконавчого листа видається у разі втрати його оригіналу на підставі доказів, що підтверджують його втрату.

Як на підтвердження вимог заяви, ОСОБА_1 стверджує, що на адресу стягувача постанова про повернення виконавчого документа та сам виконавчий лист не надходили, відтак, він вважає, що про повернення виконавчого документу йому не було повідомлено. 3 цього обгрунтування заявник зробив висновок про втрату виконавчого документа, а строки для його пред`явлення пропущеними з поважних причин. Сам факт, що виконавчий лист повернутий стягувачу в рамках виконавчого провадження та відповідно до законодавства не є беззаперечним доказом та підтвердженням того, що виконавчий лист втрачений.

Отже, правові підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні, оскільки заявник не подав до суду доказів того, що зазначений виконавчий лист був втрачений та не пред?являвся до виконання, як і того, що у стягувача були перешкоди в своєчасному реагуванні на факт відсутності виконавчого листа.

Заслухавши їх пояснення, дослідивши надані матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, суд прийшов до таких висновків.

Суд встановив такі обставини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 143 820 грн. 00 коп. та 1 545 грн. 50 коп. судових витрат.

17.01.2013 відкрите виконавче провадження № 36215961, яке повернуте 15.12.2015 на підставі п.7 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче проваження». При цьому постановою державного виконавця встановлено, шо 15.05.2014 державним виконавцем оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортний засіб комбайн зернозбиральний марки KZ3-3В, 1971 р.в., заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , дата свідоцтва 28.03.2005, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 . Під час проведення виконавчих дій майно протягом року не розшукане, іншого майна на праві власності не виявлено.

03.02.2016 відкрите виконавче провадження №50069968, яке повернуте 28.06.2017 на підставі п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провалження». При цьому постановою державного виконавця встановлено, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Постанова про повернення виконавчого документу з оригіналом виконавчого документу направлені на адресу стягувача.

Заборгованість у сумі 145 258,20 грн. станом на 28.11.2023 не погашена.

Свідок ОСОБА_5 - рідний брат боржника підтвердив його показання по суті спору. Підтвердив, що був присутній разом з братом та їх знайомим ОСОБА_6 при остаточному розрахунку по шкоді за розбитий автомобіль.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив показання відповідача та свідка по суті спору, додатково показав, що сам особисто на прохання боржника передавав стягувачу 3 чи 4 тис. доларів США в рахунок їх грошових зобов"язань щодо пошкодженого авто.

Суд застосував такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом /ст.446 ЦПК України/.

Відповідно до ч.3 ст.535 ЦПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження. Згідно з положеннями ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Відповідно до п.п.17.4 п. 17 Розділу Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строк пред?явлення виконавчого документа до виконання с одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України. Згідно з ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦІК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних сулом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ч.4 ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт З мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), що, на думку суду, є неприпустимим в умовах розвитку демократичного суспільства. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є недопустимим в умовах демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини наголосив, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції. Вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, yе можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. П.1 ч.1 ст.3 Закону встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Отже, чинне законодавство пов?язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об?єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати свос право на пред`явления виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку судам необхідно враховувати те, що поважними є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об?єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов?язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, зміст поняття строку пред?явлення виконавчого листа до виконання є близьким до змісту поняття позовної давності, тобто строку, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом порушеного права, оскільки і той, й інший строк є матеріальними та можуть бути перервані чи поновлені.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упроловж розумного строку кореспондує обов?язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов?язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», N? 11681/85).

Також, ССПЛ неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).

При цьому безпідставне поновлення строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов?язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарі, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ССПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», N? 1 7160/06 та N? 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року ССПЛ роз?яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосудля, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків виправдовують втручання у принцип res judicata.

Однак, на підтвердження своїх вимог, заявником не надано жодних доказів, які б надавали можливість перевірити його доводи, зазначені у заяві, як то - чи отримував він виконавчий лист направлений йому виконавчою службою ще у 2017 році, якщо ні, чи звертався із заявою до суду про видачу дублікату виконавчого листа, чи подавав повторно виконавчий лист на виконання і коли, чи знайомився з матеріалами виконавчого провадження і взагалі які дії вчинялися стягувачем з питання виконання рішення суду з 2012 року до 2023 року, а це більше 11 років.

Отже, з моменту повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №?50069968 стягувачу, а саме з 2017 року, останній повторно протягом встановленого законом строку своє право на пред?явлення виконавчого листа не реалізував.

Твердження заявника, що ОСОБА_1 був переконаний, що виконавче провадження №?50069968 з примусового виконання виконавчого листа №?1716/2078/2012 від 28.06.2017 перебуває у відділі державної виконавчої служби у виконавця, не є поважними причинами пропуску строків в розумінні вимог чинного законодавства та практики ССПЛ.

Більше того, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов?язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення. Зазначене лише підтверджує той факт, що стягувач фактично не цікавився реалізацією судового рішення.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, мас повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази .

Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи (повторне пред?явлення виконавчого документу, контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного віллілу виконавчої служби топо) вказують на те, що він не вживав активних дій реалізації своїх прав.

За наведених підстав, суд вважає, що заявник не навів переконливих аргументів та не надав жодних належних доказів, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено стягувачем з поважних причин.

Із практики Європейського суду випливає, що судовий розгляд буде справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища осіб, які беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти інтереси у такий спосіб, що не ставить її в суттево менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за умови недоведеності заявником поважності причин порушило б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, що є складовою верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

За таких обставин, вимога заявника про поновлення строку для пред?явлення виконавчого листа до виконання є безпідставною та такою, що порушує гарантоване право на справедливий суд.

З огляду на те, що стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після закінчення строку, встановленого для пред?явлення виконавчого документа до виконання, відсутні законні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Керуючись ст.353 ЦПК України (чинний з 15.12.2017), ст.370 ЦПК України (чинний до 15.12.2017), суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у заяві адвоката Якобчука Павла Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа то поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Н.В.

Повне судове ріiення виготовлене 18 грудня 2023 року.