Справа № 643/93/23
Провадження № 2-з/643/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Задорожної А.М., за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

06.01.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 09.01.2023 відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони продаж і будь-якого відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Предметом спору є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 . Незважаючи на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, ОСОБА_2 може скористатися своїм правом і в будь який момент без його згоди здійснити відчуження квартири на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, оскільки правовстановлюючі документи знаходяться у розпорядженні відповідачки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 №756/2609/20 (провадження №61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою: «Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми статті 60 СК України свідчить про презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Шлюб між позивачем та відповідачем був укладений 29 серпня 2018 року.

За час проживання у шлюбі було набуто наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляк Д.В. за №780 та на неї, за презумпцією статті 60 СК України, розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення, суд вбачає між сторонами реальний спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, при цьому суду не надано доказів того, що спірна квартира є особистою приватною власність відповідачки.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій із боку відповідачки, а саме розпорядження відповідачкою спільною квартирою без дотримання вимог статті 65 СК України, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обмеження у правах відповідача у разі накладення заборони відчуження квартири, суд вважає більш ніж співмірними з ризиком відчуження квартири третім особам та труднощами, які в цьому випадку можуть виникнути при виконанні рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Предметом справи є поділ майна та майнових прав подружжя, тому захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним та співмірним.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2019 серія та номер ННЕ 726995, зареєстрованого в реєстрі за №780.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.М. Задорожна