ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/480/22

Головуючий у першій інстанції Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/133/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Карпинської Н.М. від 01 серпня 2022 року, місце постановлення ухвали м. Городня, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 року дану цивільну справу №732/480/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку, передано за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 01.08.2022 року є незаконною та необґрунтованою у зв`язку із неправильним встановленням судом обставин, які мають значення для справи внаслідок невірного дослідження доказів та їх оцінки. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для передачі справи за підсудністю до іншого суду у зв`язку з тим, що за інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (перебування) Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1 за адресою, вказаною в позовній заяві, зареєстрованим не значиться. Апелянт зазначає, що відповідно до довідки № від 12.05.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Чернігівський район), Чернігівська область. Апелянт стверджує, що дана довідка була надана позивачем до суду першої інстанції, проте, судом вона не була взята до уваги. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до ч.1 статті 28 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно ч.1 статті 5 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року №1706-VII, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що його зареєстроване місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Законом не передбачено обов`язку внутрішньо переміщених осіб змінювати реєстрацію місця проживання, оскільки це було б порушенням свободи вільного вибору місця проживання. Апелянт вказує, що обов`язок змінювати реєстрацію місця проживання заради привілеїв користуватися правом вибору альтернативної підсудності в такому випадку свідчив би про пряму дискримінацію. Апелянт стверджує, що фактично суд першої інстанції обмежив його у доступі до правосуддя, шляхом перешкоджання у користуванні правом альтернативної підсудності, передбаченим ч.1 статті 28 ЦПК України.

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, учасники справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із довідки № від 12.05.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12, зворот), зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . При цьому, у вищевказаній довідці зазначено, що фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку, ОСОБА_1 зазначив у поданій позовній заяві свою адресу: АДРЕСА_1 (а.с.1-5).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 року, передаючи дану цивільну справу №732/480/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку, за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції послався на положення п.1 ч.1 статті 31 ЦПК України. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що за інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (перебування) Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, позивач ОСОБА_1 за адресою, вказаною в позовній заяві, зареєстрованим не значиться. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана справа не підсудна Городнянському районному суду Чернігівської області.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 01.08.2022 року про передачу даної справи №732/480/22 для розгляду за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із нормами права, які регулюють дані правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 55 Конституції України регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У цивільному судочинстві діє принцип верховенства права, про що зазначено в п.1 ч.3 статті 2 ЦПК України. Цей принцип у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі право на звернення до суду.

Європейський Суд з прав людини у справі Zand v.Austria від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...).

Практика Європейського Суду з прав людини при застосуванні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 року).

Згідно із ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 статті 15 ЦК України).

Згідно ч.1 статті 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті. .

Статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 статті 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно ч.16 статті 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 (із наступними змінами) було затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Приписами ч.1 статті 5 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Як вбачається із довідки № від 12.05.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12, зворот), яка була надана ОСОБА_1 суду при зверненні з даною позовною заявою, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 . При цьому, у вищевказаній довідці зазначено, що фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно довідки Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №02-18/563 від 15.08.2022 року (а.с.24), ОСОБА_1 не зареєстрований, але з травня 2015 року фактично проживає на території сільської ради, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, необхідно зазначити, що приписами ч.1 статті 28 ЦПК України, яка регламентує підсудність справ за вибором позивача, визначено, що позови, які виникають, в тому числі, і з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Враховуючи вищенаведене, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 01.08.2022 року про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт про зобов`язання проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за затримку розрахунку, за підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області, є таким, що не узгоджується із вищезазначеними нормами права, які регулюють дані правовідносини.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, при цьому, ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2022 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 10.01.2023 року.

Головуючий: Судді: