Справа № 544/182/21
Провадження № 2/211/159/23
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
13 лютого 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», про переведення прав боржника у кредитному договорі,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 та просить суд перевести права боржника у кредитному договорі № 1656915 від 15.09.2019, з первісного боржника ОСОБА_1 на відповідача ОСОБА_2 , оскільки грошові кошти вона не отримувала, а тому не повинна нести обов`язок по їх поверненню. 15 вересня 2019 року вона виявила, що її номер мобільного телефону відключено, протягом наступного дня теж не працював, а пізніше дізналась, що зв`язку немає через технічні причини мобільного оператора. Пізніше на її номер зателефонував невідомий чоловік та поцікавився щодо оформлення нею кредитів, на що вона відповіла про відсутність укладених нею кредитів. Згодом вона з`ясувала, що неустановлені особи пере випустили картку мобільного зв`язку за її номером та оформили і отримали кредит у ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Оскільки сім-карту фінансового номеру телефону було пере випущено, вона ОТП-пароль особисто не отримувала та не здійснювала акцепт кредитних угод, тобто оформлення кредитних коштів відповідно до вказаних кредитних угод не відповідало її волевиявленню. Пирятинським ВП Гребінківського ВП ГУНП у Полтавській області за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР, відкрито кримінальне провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України та визнано її потерпілою. Грошові кошти згідно кредитної угоди від 15.09.2019 вона не отримувала, договору ні у якому вигляді не підписувала, а тому не повинна нести обов`язок щодо повернення грошових коштів. Відповідач вказував на наявність у неї пластикової картки з відділення «Ощадбанку», на яку нібито було здійснено переказ кредитних коштів, але у неї за таким номером картки не існує, а вказана картка оформлена 13.09.2019 на ім`я ОСОБА_2 , згідно відповіді АТ «Державний ощадний банк України». При цьому впродовж 15.09.2019 у проміжок часу з 18 до 23 год. двічі відбувалась заміна сім-картки за її номером, що у сукупності прямо вказує на те, що вона не оформлювала кредиту і не користувалась кредитними коштами. Вважає, що наявні підстави для переведення прав боржника на іншу особу, а саме на ОСОБА_2 , тому просить задовольнити вимоги.
Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року справу передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 12 січня 2022 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ОСОБА_2 , про переведення прав боржника у кредитному договорі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».
У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. У письмових поясненнях, що надійшли до суду 24.01.2023, зазначила, що ТОВ «Кредит Капітал» залучений до участі у справі у якості третьої особи, отже він наділений встановленими правами та обов`язками, встановленими ЦПК України. Що не позбавляє його можливості направляти до суду відповідні процесуальні документи та висловлювати свою позицію з приводу заявленого позову. Отже у цьому випадку права третьої особи ТОВ «Кредит Капітал» не є порушеними. Крім того, вона не мала ніяких правовідносин та безпосередньо не укладала ніяких договорів з ТОВ «Кредит Капітал», що є суттєвою обставиною, оскільки у провадженні інших судів знаходяться справи за її позовом про визнання недійсними кредитних договорів, бо сукупно злочинним способом на неї було оформлено 6 кредитів. Тому вона заперечує щодо заміни первісного відповідача «ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
Представник відповідача ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та з відзивом на позов.
Відповідач ОСОБА_2 причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала.
Третя особа ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» письмових пояснень до суду не надав.
Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
Таким чином, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.
У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Зі змісту частини другої статті 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 520 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 522 ЦК України, новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.
У постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 3-300гс17 висловлено правий висновок про те, що закон встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Згідно зі статтею 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Норма статті 520 ЦК України має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Отже, для заміни боржника у зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу. Чинним законодавством встановлено лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні - цей правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання (статті 513, 521 ЦК України).
Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником. Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення двостороннього правочину між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.
Вказані умови у даній справі відсутні.
Крім того, позивач в обґрунтування вимог посилається також на положення статті 528 ЦК України, відповідно до якої виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.
За змістом зазначених норм матеріального права зобов`язання боржника за його волею може бути покладено ним на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні. При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником як за власною ініціативою останнього, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником. Таке покладення виконання зобов`язань відповідно до частини першої статті 528 ЦК України є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 205/506/17 (провадження № 61-1429св17).
Правовий висновок про те, що покладення виконання зобов`язань відповідно до частини першої статті 528 ЦК України є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань, викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі 6-15цс15.
Матеріали справи не містять підстав для переведення боргу на відповідача ОСОБА_2 з огляду на заперечення первісного кредитора проти такого переведення (а.с. 12). Більш того, обгрунтування вимог переведення боргу тим, що позивач договір не укладала та коштів не отримувала, не може бути підставою для переведення боргу у розумінні ст. 520, 528 ЦК України, оскільки у цих правовідносинах мова йде про виконання зобов"язання, що виникло між сторонами,у той час, як позивач наполягає, що між нею та ТОВ Кредитна установа "Європейська кредитна група" правовідносин щодо позики не виникало, як і не виникало у неї будь-якого обов"язку щодо повернення боргу кредитору.
Доказів на підтвердження встановлення правоохоронними органами у діях ОСОБА_2 ознак шахрайства (укладення від імені позивача договору, тощо) матеріали справи не містять, суд же не може замінити своїм рішенням встановлення фактів, які не відносяться до його компетенції, у тому числі й встановлення того факту, що саме ОСОБА_2 уклала шахрайським способом договір з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», що на думку позивача, є підставою для переведення прав вимоги боржника у кредитному договорі.
Надана суду копія договору № 425238505/250319 від 13.09.2019, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , не спростовує зазначених висновків суду та не підтверджує викладені позивачем у позовній заяві обставини.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позивач як споживач послуг, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 520-522, 528 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2023 р.

Суддя Н.Г.Середня