Справа № 755/5667/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Національний медичний університет ім.О.О.Богомольця звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пільговим державним кредитом для здобуття вищої освіти та просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість в розмірі 7238,40 грн та пеню в сумі 164926,94 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами було укладено угоду від 21.12.2005 року, за якою університет надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття в НМУ за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 5 760,00 грн. Повернення кредиту відбувається в готівковій чи безготівковій формі на банківський рахунок позивача до 31 грудня кожного року по 1/15 частині від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, що складають 172,80, починаючи з 01.06.2009 року та закінчуючи 01.06.2024 року.

Позивач зазначає, що загальна сума, яку відповідач мала б сплатити станом на 24.06.2022 року за договором становить 7238,40 грн, однак відповідачем не було внесено жодного платежу, тобто виникла заборгованість у розмірі 7238,40 грн.

Крім того, на підставі ст.549 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки за кожен день прострочення, що становить 164926,94 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

13 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позов, в якому з приводу заявлених до неї позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Крім того, відповідач зазначила, що відповідно до пункту 22 Угоди вона звільняється від сплати відсотків за користування кредитом, як така, що має дитину. Крім того, відповідно до положень пункту 26 Угоди відповідач безперервно працювала 5 років за фахом, а тому має право не повертати отриману суму кредиту на навчання.

Відповідач стверджує, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які підтверджують те, що вона порушила договірні зобов`язання, а також те, що витрати на навчання становлять ту суму, яку позивач зазначив у позовних вимогах без будь-якого обґрунтування, тому вказане свідчить про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Позивач при зверненні до суду свої позовні вимоги обґрунтовував лише порушенням відповідачем договірних відносин між сторонами, а не обґрунтував порушення вимог, на час виникнення спірних правовідносин, чинного законодавства.

05 жовтня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, в якому виклав свої аргументи та пояснення щодо наведених у відзиві обставин.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що що 21.12.2005 року між Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця, як навчальним закладом, та ОСОБА_1 , як одержувачем кредиту, укладена Угода №2002/п-1-9787-024 про надання цільового кредиту для здобуття вищої освіти, за умовами якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. №916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямком підготовки (спеціальністю) лікувальна справа за денною формою навчання.

За умовами Угоди начальний заклад, зокрема, зобов`язався зарахувати одержувача кредиту на навчання до начального закладу, про що видати наказ; забезпечити організацію навчально-виховного процесу в навчальному закладі для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівні, напряму (спеціальності); здійснювати заходи, передбачені законодавством про освіту, щодо контролю успішності засвоєння одержувачем кредиту навчально-виховної програми; після закінчення навчання за позитивними результатами державної атестації видати одержувачу кредиту диплом державного зразка.

Пунктом 3 Угоди визначені обов`язки одержувача кредиту, за якими, зокрема, під час навчання в навчальному закладі дотримуватися законів, його статуту, правил внутрішнього розпорядку та інших правил і норм, що діють у ньому; виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану; повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а в разі відрахування одержувача кредиту з навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування.

Згідно з п. 6.1. Угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5 760,00 грн. та відсотки за користування ним у сумі 172,80 грн. готівкою або в безготівковому порядку до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01.06.2009 року по 01.06.2024 року.

За п. 6.2. Угоди одержувач кредиту має право повертати кредит та відсотки за його користування щомісяця.

Відповідно до п. 6.3. Угоди строк повернення кредиту продовжується на період строкової військової служби одержувача кредиту; перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з п. 6.4. Угоди кредит та відсотки за користування ним не повертаються в разі відпрацювання одержувачем кредиту не менше 5 років після закінчення навчального закладу в державному або в комунальному закладі чи установі в сільській місцевості; смерті одержувача кредиту або встановлення йому інвалідності І-ї групи.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Заперечуючи з приводу заявлених позовних вимог відповідач зазначає, що відповідно до п.22-1 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. №916, одержувач кредиту, який має хоча б одну дитину, звільняється від сплати відсотків за користування кредитом. У разі народження першої дитини під час повернення кредиту звільнення від сплати відсотків здійснюється з року її народження.

Однак, у ч.4,5 п.22-1 Порядку, зазначено, що у разі народження дитини під час повернення кредиту одержувач кредиту звільняється від сплати відсотків за користування кредитом з дати народження першої дитини, але за умови ,що щороку на момент сплати суми зобов`язань і відсотків за кредитом такий одержувач кредиту подає навчальному закладу довідку про склад сім`ї, засвідчену в установленому порядку копію свідоцтва про народження дитини та пред`являє паспорт.

Як вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 червня 2018 року.

В силу положень п.3.4 Договору, укладеного між сторонами, за наявності обставин, що є підставою для звільнення Одержувача кредиту від повернення кредиту, останній зобов`язаний надавати щорічно Навчальному закладу після закінчення навчання відповідний документ, що підтверджує зазначені обставини.

Судом не встановлено та відповідачем не доведено, що нею була виконана дана умова та позивачу у встановлено порядку було надано відповідні документи.

Крім того, згідно п.26 Порядку одержувач кредиту, який після закінчення вищого навчального закладу пропрацював за фахом не менше ніж 5 років у державному або комунальному закладі чи установі у сільській місцевості, кредит та відсотки за користування ним не повертає, що підтверджується щороку на момент оплати довідкою з місця роботи.

З копії трудової книжки відповідачки, наданої в додатках до відзиву видно, що вона не відпрацювала після закінчення закладу освіти безперервно 5 років, тим самим вищевикладені умови для звільнення від повернення кредиту не виконала.

Що стосується посилань відповідача на застосування строків позовної давності, тов. даному випадку суд зазначає наступне.

У п.6.1 Угоди №2002/п-1-4787-024 про надання цільового державного кредиту для здобуття вищої освіти, чітко вказано, що одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 5 460 грн. та відсотки за його користування у сумі 172,80 грн. починаючи з 01.06.2009 року до 01.06.2024 року.

Отже, згідно ч.5 ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності за зобов`язання з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання а саме з 01.06.2024 року.

Крім того, згідно п.20 Порядку пільгового кредитування для здобуття професійної (професійно- технічної), фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого постановою КМУ від 29 серпня 2018 р. № 673, позовна давність на вимоги щодо погашення кредиту до державного та місцевих бюджетів не поширюється.

Таким чином, в даному конкретному випадку відсутні підстави для застосування положень щодо строків позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем суду не надано доказів на підтвердження виконання нею п.3.4 Договору для звільнення її від сплати відсотків за користування кредитом.

Крім того, такий обов`язок встановлений Порядком надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003р. №916, і подання таких документів є підставою для звільнення від сплати відсотків та кредиту вцілому.

Згідно з п. 7.2 Договору у випадку ухилення Одержувача кредиту від повернення кредиту та відсотків за користування ним Одержувач кредиту сплачує Навчальному закладу пеню у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми.

Однак суд не погоджується з наданим позивачем розрахунокм пені, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так в п. 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» зазначається, за приписом статті 3 Закону N 543/96 та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

В даному випадку в п. 7.2 Договору зазначено пронарахування пені у розмірі подвійної кредитної ставки НБУ від неповернутої в строк суми.

Будь-якої конкретної ставки, за якою нараховується пеня, в умовах договору не міститься, а тому суд вважає, що пеня повинна розраховуватись в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої в строк суми.

У позові зазначено, що першим днем прострочення платежу є 01 січня 2010 року, що відповідає графіку погашення боргу.

Крім того, позивач зазначає, що станом на день написання претензії (12 серпня 2021 року) кількість днів прострочення складає 4557 днів.

Даний розрахунок не відповідає дійсності, оскільки, якщо брати розрахунковий період з 01 січня 2010 року по 12 серпня 2021 року, то кількість днів прострочення становить 4241 дні.

Крім того, розрахунок пені виконується за формулою:

пеня = С х 2ОСД х Д/100, де С - сума заборгованості за період, 2ОСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення; Д - кількість днів прострочення.

Якщо за загальний період заборгованості розмір облікової ставки НБУ змінювався, необхідно обчислювати розмір пені за кожний період окремо. Відповідно, показник Д (кількість днів прострочення) проставляється для кожного періоду, коли діяла та чи інша облікова ставка НБУ.

Для обрахунку подвійної облікової ставки в день необхідно подвійне значення облікової ставки НБУ за певний період поділити на кількість днів у році.

При обрахунку пені за період з 01 січня 2010 року по 12 серпня 2021 року облікова ставка змінювалася, а тому при обрахунку пені береться значення для конкретного періоду.

Рішення щодо розміру облікової ставки затверджується Правлінням Національного банку України на засіданні з питань монетарної політики на підставі пропозицій Департаменту монетарної політики та економічного аналізу після обговорення на засіданні Комітету з монетарної політики. Дані щодо розміру облікової ставки Національний Банк України оприлюднює на сторінці Офіційного інтернет-представництва Національного банку.

Таким чином, розраховуючи пеню на суму боргу в розмірі 7238,40 грн за період з 01 січня 2010 року по 12 серпня 2021 року, на підставі офіційних даних про розмір облікової ставки НБУ, що містяться на сторінці Офіційного інтернет-представництва Національного банку, загальний розмір пені, що підлягає стягненню становить 20 858,79 грн.

Суд не приймає до уваги застосування позивачем при обрахунку пені облікової ставки НБУ в розмірі 25%, оскільки як зазначає сам позивач такий розмір облікової ставки взятий станом на 03 червня 2022 року, поза межами періоду, за який пеня розраховується, та не відповідає формулі розрахунку пені за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в позовні заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доведені належними та допустимими доказами, а отже позов підлягає задоволенню частково в сумі 28097,19 грн, оскільки позивачем допущено похибкув розрахунку пені.

За змістом статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 363,20 грн судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Національного медичного університету ім.О.О.Богомольця (, м.Київ, бульв. Т.Шевченка, 13) заборгованість за пільговим державним кредитом для здобуття вищої освіти в розмірі 7238,40 грн, пеню в розмірі 20858,79 грн, що в загальному розмірі становить 28097,19 грн (двадцять вісім тисяч дев`яносто сім гривень 19 коп) та судовий збір в розмірі 363,20 грн (триста шістдесят три гривні 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 10 січня 2023 року.

Суддя Н.О. Яровенко