Справа № 308/9421/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Данко В.Й.,

присяжних Свечнікова Н.В., Сухан В.В.

з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним, встановлення опіки і призначення опікуна.

В судове засідання, призначене на 12.01.2023 року заявник повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

Виходячи з положень цивільно-процесуального законодавства, справи окремого провадження розглядаються за загальними правилами цивільного судочинства, а саме за правилами позовного провадження, однак із певними винятками.

Справи цього виду провадження проходять ті ж стадії цивільного судочинства, як і справи позовного провадження.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, інші заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження.

За змістом положень статі 299 Цивільного процесуального кодексу України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я.

Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Суд, установивши, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, стягує із заявника всі судові витрати.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. (ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України) .

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 в судові засідання для розгляду справи по суті не з`явилася, будучи обізнаною про розгляд цивільної справи, доказів, які мали підтвердити поважні причини неявки в судові засідання суду не надала, в той же час проведення судового розгляду справи без участі заявника та особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною,суперечить вимогам статі 299 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В). З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, оскільки викладене свідчить про втрату заявником заінтересованості у вирішенні поданої до суду заяви в порядку окремого провадження, в той же час проведення судового розгляду справи у відсутності заявника є недопустимим, що безпосередньо визначено у статті 299 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись 131, 223, 257, 258, 260, 299, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що особа, заява якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої у встановлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко

Присяжні: Н.В. Свечнікова

В.В. Сухан