Справа № 273/2/23
Провадження № 2-з/273/1/23
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області

Васильчук О. В. , розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Баранівського районного суду надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Одночасно з даною позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просив суд накласти арешт на транспортні засоби :

-ВМW Х5, 2993 куб. см., 2008 р. в., № куз. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_4 ;

-КRONE SD 2008 р. в., № шасі НОМЕР_2 , власник ОСОБА_5 ;

-МАN ТGХ 18.480, 12419 куб. см., 2014 р. в., № шасі НОМЕР_3 , власник ОСОБА_5 ;

-МЕRCEDES-ВЕNZ АСТROS 1845, 12809 куб. см., 2012 р. в., № шасі НОМЕР_4 , власник ОСОБА_5 ;

-КRONE SD, 2008 р. в., № шасі НОМЕР_5 , власник ОСОБА_5 ;

-ТОYОТА АVENSIS, 1998 куб. см., 2011 р. в., № куз. SВ1ЕD76L30E067963, власник ОСОБА_5 ;

-МЕRCEDES-ВЕNZ АСТROS 1824, 11946 куб. см., 2008 р. в., № шасі НОМЕР_6 , власник ОСОБА_5 ;

-КRONE SDP 27, 2005 р. в., № шасі НОМЕР_7 , власник ОСОБА_5

шляхом заборони вчиняти щодо рухомого майна буд-які дії щодо відчуження права власності.

Заява вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення виконання судового рішення та можливості в подальшому звернення до суду із заявою про вилучення автомобілів. Вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні автомобілі може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивачки у разі задоволення позову, з захистом яких вона звернулася.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно . Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвецію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Про необхідність досягнення справедливого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Такі види забезпечення позову як накладення арешту на майно або заборона вчиняти дії щодо майна (заборона розпоряджатися майном) застосовується судом, як правило, в майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття таких забезпечувальних заходів є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Представником позивача до заяви надано докази на підтвердження то, що автомобілі, на які представник просить накласти арешт, відповідачу вже не належать, адже не зареєстровані за ним. Накладення арешту на вищевказані транспортні засоби призведе до порушення прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками справи, проте на даний час за ними зареєстровано право власності на вищевказані транспортні засоби. Посилання на те, що позивач звернулася до Баранівського районного суду із позовом про недійсність договорів купівлі-продажу транспортних засобів не відповідає дійсності, адже позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна , де лише однією із вимог вказала вимогу про недійсність договорів купівлі-продажу транспортних засобів без інформації про нових власників та правочинів, на підставі яких відбулося відчуження , що унеможливлює розгляд даних вимог в одному провадженні, адже позови про визнання правочину недійсним мають інший суб`єктний склад, а відповідно і певну територіальну підсудність.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, враховуючи, що матеріали заяви про забезпечення позову, а також матеріали справи містять докази того, що транспортні засоби не зареєстровано за відповідачем, а зареєстровано за третіми особами, які не є учасниками справи, слід відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151 153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Васильчук