Справа № 2322/395/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року смт Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Романова О.Г., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича у виконавчому провадженні щодо оцінки нерухомого майна земельної ділянки ОСОБА_1 та на постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича від 04.11.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. у виконавчому провадженні щодо оцінки нерухомого майна земельної ділянки ОСОБА_1 та на постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 04.11.2022 про призначення суб`єкта оціночної діяльності.

У скарзі ОСОБА_1 просить суд зупинити примусову реалізацію арештованого майна боржника земельної ділянки кадастровий номер: :02:000:0740, площею 0,1524 га, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Золотоніського району в межах процедури виконавчого провадження № 69665291. Необхідність зупинення судом реалізації арештованого майна обгрунтовує тим, що законодавство України передбачає можливість реалізації арештованого майна після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а оцінка майна скаржника земельної ділянки, кадастровий номер: :02:000:0740, площею 0,1524 га. та правомірність відкриття виконавчого провадження оскаржується ним в судовому порядку. Як на підставу для зупинення судом реалізації арештованого майна посилається на положення п. 2 розділу XI Порядку реалізації арештованого майна, відповідно до якого підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Також, на положення п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом виконання за виконавчим документом (судовим рішенням) або зупинення дії судового рішення.

Щодо вказаного клопотання скаржника, суд приходить до наступних висновків.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд звертає увагу скаржника, що така дія як зупинення продажу арештованого майна передбачена п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, як вид забезпечення позову і лише у випадку подання позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18(провадження № 61-21640сво19) зроблено висновок, що «суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги на дії, рішення виконавця шляхом зупинення реалізації майна, оскільки згідно з положеннями норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця».

Отже, вимога скаржника ОСОБА_1 про зупинення примусової реалізації арештованого майна можлива лише у позовному провадженні вирішення спору, а при розгляді скарги на дії чи бездіяльність органу ДВС, заходи забезпечення чинним законодавством не передбачені.

Враховуючи вищевикладене доводи скаржника у цьому клопотанні є безпідставними, надуманим, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення примусової реалізації арештованого майна боржника земельної ділянки кадастровий номер: :02:000:0740, площею 0,1524 га, яка знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Золотоніського району в межах процедури виконавчого провадження № 69665291 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.Г. Романова