КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/4946/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8861/2023Головуючий у суді першої інстанції - Котавицький В.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про визнання дії неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 ,через підсистему «Електронний суд»звернувся до суду із позовною заявою про визнання дії неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2023 заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме для надання доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10.04.2023 заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та разом із доданими до неї документами повернуто заявнику.

Зазначена ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, що були визначені ухвалою суду від 31.03.2023. Суд вказав, що наданий позивачем на виконання ухвали суду скріншот сторінки електронної пошти позивача про направлення копії позовної заяви на електронну адресу відповідача не може вважати належним доказом направлення відповідачу копії вказаних документів, оскільки у відповідності до вимог частини першої статті 177 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 10.04.2023, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виконати обов`язок надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів неможливо технічно, оскільки сам процесуальний документ, який подається до суду створюється в самій системі та за її допомогою відправляється до суду, а у паперовому вигляді не існує взагалі.

Апелянт зазначає, що надіслав копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами іншим учасникам справи на електронну адресу і надав роздруківку електронного листування до суду, що є належним доказом на підтвердження виконання вказаного обов`язку.

ОСОБА_1 вказує, що електронна адреса відповідача, на яку позивач направив позовну заяву з додатками виставлена на офіційному сайті відповідача.

У вересні 2023 року, на електронну адресу Київського апеляційного суду, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» просилоапеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Зазначало, що позовну заяву ОСОБА_1 отриманоне було, оскільки надісланий файл був пошкоджений, через невірний підпис, а відтак, про предмет спору відповідачу не було відомо. Вказує, що відповідач у підсистемі «Електронний суд» не зареєстрований.

Справу розглянуто в порядку частини другої статті 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2023 заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме до позовної заяви, не було додано доказів надсилання листом з описом вкладення, іншим учасникам справи, копій поданих до суду документів.

Копію вказаної ухвали суду про залишення заяви без руху, було направлено ОСОБА_1 - 03.04.2023. (а.с. 40)

Відомості про отримання заявником зазначеної ухвали, матеріали справи не містять.

05.04.2023, через підсистему «Електронний суд», заявником було подано клопотання на усунення недоліків, які зазначені в ухвалі від 31.03.2023.

Ухвалою суду від 10.04.2023 заяву було повернуто позивачу, з тих підстав, що станом на час постановлення ухвали недоліки не усуненні у цілому, а саме: позивачем не надано доказів, надсилання поштовим листом з описом вкладення, іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, звернувши увагу на те, що роздруківка електронного листування, не є належним доказом на підтвердження виконання вказаного обов`язку, оскільки не дозволяє суду переконатись у дійсності такого надсилання, а також перевірити, який саме документ було надіслано учаснику справи та встановити факт отримання нею такого направлення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з такого.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

У своєму рішенні від 08.04.2015 у справі № 3-рп/2015 Конституційний Суд України зробив наступний висновок: право на судовий захист включає в себе, зокрема, можливість оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, що є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань, в тому числі від помилкових і неправосудних судових рішень.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom № 8225/78), пункт 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France № 29731 /96).

Так, статтею 175 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви.

У відповідності до вимог частини першої та другої статті 177 ЦПК України, у редакції чинній на час подання у цій справі позову до суду, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 177 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною третьою статті 177 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, виходив з того, що ОСОБА_1 порушив приписи частини першої статті 177 ЦПК України, згідно з якими у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Таких доказів, або ж копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи позивач не надав, а лише повідомив про те, що надіслав її копії відповідачу електронним зв`язком.

При цьому, суд у своїй ухвалі зазначив про те, що наданий позивачем скріншот з електронної скриньки не може вважатися належним виконанням вимог абзацу 2 частини першої статті 177 ЦПК України, оскільки у справі відсутні відомості про реєстрацію відповідача у підсистемі «Електронний суд», а також про те, що електронна адреса, на яку позивач направив електронного листа, являється офіційною електронною адресою відповідача.

Так, у відповідності до частини першої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Пунктом 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Із змісту вказаної процесуальної норми убачається, що для цілей цього кодексу офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Електронна адреса відповідача, на яку позивач направив копії позовної заяви та доданих до неї документів не є офіційною, а наявність у відповідача офіційної електронної адреси матеріалами справи не підтверджується.

Таки чином, враховуючи ту обставину, що позивачем на виконання ухвали суду не було додано до позовної заяви ані її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, ані доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, позовна заява ОСОБА_1 вважалася такою, що подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Отже, оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву особі, яка її подала, колегія суддів відхиляє, оскільки норми ЦПК Україниє обов`язковими для виконання учасниками справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова