ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1055/23 Справа № 227/4692/21 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №227/4692/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області,

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якій просив суд стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень, завдану йому внаслідок винесення незаконної постанови від 19 травня 2021 серії ГАБ №839172 поліцейським СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом поліції Госом І.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2021 року (справа № 227/2182/21) за його позовом було скасовано незаконну постанову серії ГАБ № 839172 від 19 травня 2021 року, яка була винесена поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУ ГУ НП в Донецькій області старшим сержантом поліції Гос І.В. по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП. Скасовуючи постанову суд зазначив, що дана постанова прийнята за відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, тобто прийнята неправомірно. На підставі незаконної постанови поліцейського державним виконавцем Добропільського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Харків) були винесені три постанови від 15 червня 2021 року, за якими з нього примусово підлягали стягненню штраф в розмірі 340 гривень, витрати виконавчого провадження в розмірі 340 гривень та виконавчого збору в розмірі 34 гривні, у зв`язку з чим, через незаконні дії поліцейського Гос І.В., у нього додатково та безпідставно виникли неприємні правовідносини з Державною виконавчою службою. Внаслідок незаконної постанови поліцейського йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях, моральних стражданнях та душевних переживаннях, які він відчував внаслідок незаконних дій поліцейського. Вважає, що винесена поліцейським незаконна постанова свідчить про знущання над ним, оскільки він не порушував жодного закону. Крім того, він вимушений був витрачати свій дорогоцінний час та докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права шляхом звернення до суду. Посилаючись на значну глибину своїх моральних страждань, завданих порушенням немайнових прав, сильну і руйнівну біль для душевного стану, довічні та непоправні втрати немайнового характеру, які йому завдані, оцінює завдану моральну шкоду у розмірі одного мільйона гривень і просить стягнути вказані кошти на його користь.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанову від 19 травня 2021 року, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесено поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУП ГУПН в Донецькій області старшим сержантом поліції Госом І.В. Оскільки сектор реагування патрульної поліції (СРПП) не відноситься до органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, вважають що дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не розповсюджується на дані правовідносини, а отже рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права.

Сам факт закриття судом провадження по адміністративним матеріалам не свідчить про завдання особі шкоди та наявність підстав для її відшкодування. Позивачем не доведено та не підтверджено негативних явищ, які сталися, на його думку, внаслідок незаконних дій посадової особи Національної поліції, а також не доведено наявності причинного зв`язку між діями заподіювача та спричиненою шкодою. Під час винесення постанови у відношенні позивача працівник поліції діяв в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог закону, Відповідач також вказує про те, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не є доведеним, оскільки лише висновком судово-психологічної експертизи можуть бути визначені негативні наслідки, факт та глибина душевних страждань, які настали для позивача. Крім того, скасування оскарженої постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на думку заявника, становить достатньо справедливу сатисфакцію у даній ситуації, оскільки ніякі заходи примусу зі сторони держави до позивача не застосовувалися.

Також скаржник зазначає, що незалучення Казначейської служби в якості співвідповідача призвело до прийняття рішення з порушенням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначаючи про її необґрунтованість, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. А також зазначає про розгляд справи без його участі.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №839172 від 19 травня 2021року, яка була винесена поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Покровського районного Управління головного Управління Національної поліції в Донецькій області старшим сержантом поліції Гос І.В., ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

Згідно вказаної постановою ОСОБА_1 19 травня 2021 року близько 12.38 години перебував у приміщенні будівлі Добропільського міськрайонного суду Донецької області за адресою вул. Банкова, 39«А» м. Добропілля Донецької області, підчас дії карантину без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема, респіратора чи маски, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно.

Будучи незгодним з вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до поліцейського Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Покровського районного управління Головного управління Національної поліції в Донецької області старшого сержанта поліції Госа І.В. та Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2021 року (справа № 227/2182/21), яке набрало законної сили 10 серпня 2021 року, постанову поліцейського Сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Покровського районного Управління головного Управління Національної в Донецькій області старшого сержанта поліції Гос І.В. від 19 травня 2021 року (серія ГАБ № 839172) по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень було скасовано і провадження у цій справі закрито.

Скасовуючи постанову поліцейського від 19 травня 2021 року суд виходив з того, що в судовому засіданні не було доведено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП належними та допустимими доказами, а суб`єкт владних повноважень, зокрема Головне управління поліції в Донецькій області, не довів правомірності вчинення дій поліцейського Госа І.В. при винесенні оскаржуваної постанови.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилався на те, що йому внаслідок незаконних дій, які полягають у винесенні незаконного рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, була завдана моральна шкода, яку він оцінює в один мільйон гривень та яка полягає в тому, що через незаконні дії поліцейського він зазнав негативних емоцій, моральних страждань та душевних переживань. Крім того зазначає, що через порушення його законних прав на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, він відчував себе приниженим і морально подавленим та вимушений був витрачати свій час та докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права шляхом звернення до суду.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією права особи на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загально конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: ст. 56 Конституції України; ст. ст. 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі за текстом Закон №266/94-ВР).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 ЦК України).

Статтями 2, 4 Закону №266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону №266/94-ВР у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, постанови, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення свідчить про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

За викладених обставин Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в цивільній справі №569/1799/16-ц вказав, що закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону №266/94-ВР.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що цивільним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного цивільного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного цивільного суду.

З цих міркувань відхиляються доводи особи, що подала апеляційну скаргу про необхідність рішень, якими б визнавалась чи підтверджувалась незаконність дій чи рішень працівника поліції.

Наразі сформована єдина правозастосовча практика щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Ненадання суду працівниками поліції допустимих доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як і сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення свідчать про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

З урахуванням необхідності зміни нормального життєвого стану та витрат часу на захист прав, а також з огляду на принципи поміркованості, розумності та справедливості судова колегія погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також не приймає довід апеляційної скарги про те, що незалучення Казначейської служби в якості співвідповідача призвело до прийняття рішення з порушенням норм процесуального права, оскільки згідно висновку щодо застосування відповідних норм права, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі № 242/4741/16-ц, і який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України колегія суддів враховує під час розгляду даної справи, держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. (п. 44-46)

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

При цьому суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 січня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста