Справа № 364/684/22
Провадження № 2-о/364/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Глазкової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Кулинич Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Володарка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, Державна міграційна служба України про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

У листопаді 2022 року заявник ОСОБА_2 , яка є громадянкою Молдови, звернулась до Володарського районного суду Київської області, заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, Державна міграційна служба України, із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила суд встановити факт родинних відносин між нею та її рідною сестрою ОСОБА_3 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник ОСОБА_2 отримала посвідку на постійне проживання на території України з 2015 року, зареєстрована та постійно проживає разом із своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із досягненням заявницею 45- річного віку згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 (далі Порядок), посвідка на постійне проживання на території України підлягає обміну. ОСОБА_2 надала заінтересованій особі - Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області усі необхідні документи згідно зазначеного Порядку, проте їй було відмовлено у обміні посвідки у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження заявниці зазначені персональні дані: « ОСОБА_4 », а у її рідної сестри « ОСОБА_5 ». Також заявниця вказує, що їй було дозволено проживати на території України разом із неповнолітнім сином, оскільки ( ОСОБА_6 -дівоче прізвище) ОСОБА_7 є громадянкою України та з метою воз`єднання із родиною, ОСОБА_2 отримала відповідну посвідку. Так як усі документи були надані Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, як і при першому зверненні та у зв`язку із відмовою у обміні посвідки на постійне проживання, вона звернулась зі скаргою до Державної міграційної служби з метою скасування рішення від 01.09.2022, яким їй відмовлено у оформленні посвідки на підставі п. 3 п. 62 Порядку. Проте, Державна міграційна служба надала відповідь, у якій зазначила, що у документах наданих для обміну посвідки наявні розбіжності у написанні персональних даних сестер, а тому не можливо підтвердити їх родинні відносини та також відмовлено у видачі посвідки. Тому, ОСОБА_8 вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її рідною сестрою ОСОБА_7 для подальшого оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

Представники заінтересованих осіб у письмових поясненнях просили суд відмовити у задоволенні даної заяви, оскільки процедура встановлення особи закріплена відповідним порядком і проводиться територіальними підрозділами ДМС, та вважали, що розбіжність у написанні персональних даних заявниці слід вирішувати шляхом внесення змін до актових записів про народження.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, одночасно витребувано від заінтересованих осіб документи на підставі яких заявниці видано дозвіл на імміграцію в Україну від 11.07.2015 та посвідку на постійне проживання в Україні.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року повторно витребувано докази у заінтересованих осіб.

17.01.2023 року надійшла витребувана судом інформація з ДМС України.

18.01.2023 від представника заявниці надійшло клопотання про виклик свідків, яке протокольною ухвалою суду від 24.01.2023 задоволено.

27.01.2023 також на електронну адресу суду від представника ДМС України Толокіної А. надійшло клопотання про участь представника заінтересованої особи у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2023 о 09-й годині, у режимі відеоконференції з Дніпровського районного суду м. Києва.

Перевіривши подане клопотання про участь учасника справи у відеоконференції, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню на підставі ч.2 ст. 212 ЦПК України. Крім того, зауважує, що у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували повноваження ОСОБА_9 , яка підписала заявлене клопотання, діяти від імені ДМС України.

У судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, встановив наступні обставини справи.

Допитана у судовому засіданні свідокОСОБА_10 , повідомила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , прізвище заявниці змінено у зв`язку із укладанням шлюбу. Їх спільна рідна сестра ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 приїхала в Україну давно, вийшла заміж та є громадянкою України. Пізніше переїхала їх мати ОСОБА_11 . ОСОБА_2 разом із сином вирішила переїхати до сестри з метою постійного проживання в Україні та з 2014-2015 року проживає у с. Рогізна, Володарського району Київської області на підставі дозвільних документів, зокрема посвідки на постійне проживання на території України. Народилась свідок ОСОБА_12 у Молдові, у с. Чучуля. Про різницю у написанні дівочого прізвища сестер дізналась лише, коли ОСОБА_2 відмовили у обміні посвідки.

В ході допиту свідок ОСОБА_7 , дівоче прізвище « ОСОБА_6 » дала суду аналогічні показання про те, що ОСОБА_11 є її рідною матір`ю. У їхній родині три сестри, ОСОБА_7 є рідною сестрою заявниці та яка народилась у с. Фундури у Молдавії. Перебуває на території України з 1991 року, є громадянкою України. Їй відомо, що ОСОБА_2 оформлено посвідку на постійне проживання в Україні саме за тією підставою, що ОСОБА_7 є громадянкою України. Повідомила, що їх мати ОСОБА_11 зверталась ще у Молдавії з приводу виправлення описки у свідоцтвах про народження дочок, проте їй було відмовлено.

Допитана у судовому засіданні мати ОСОБА_11 надала аналогічні пояснення, зокрема вказала, що зверталась до органів РАЦС у Молдавії, проте їй відмовили у такому виправленні. Також пояснила, що її діти були народжені у різних регіонах Молдови, а саме у с. Чучуля та с. Фундури, де народились вона та її чоловік. У зв`язку з цим могла виникнути дана помилка у написанні прізвища « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_6 », оскільки у різних регіонах різнився правопис на той час.

Копією паспорта серії НОМЕР_1 підтверджується громадянство ОСОБА_2 Республіки Молдови.

Згідно копії посвідки на постійне проживання НОМЕР_2 , виданої 29.07.2015 вбачається, що остання видана на ім`я ОСОБА_1 , громадянки Молдови, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також з цієї довідки у розділі відомості про дітей до 16 років видно, що заявниця має сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який іммігрував разом із нею на територію України. ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.08.2015 року, ОСОБА_14 з 04.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.08.1977 (мовою документа), встановлено, що « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась у «с. Чучуля, Глодянский район, Молдовская ССР», про що зроблено відповідний актовий запис № 51.

Батьками ОСОБА_4 являються « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_16 ».

Копією свідоцтва про шлюб підтверджується факт зміни прізвища із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_17 ».

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 09.08.1973 встановлено: мовою заповнення документа « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилась у «с. Фундуры, Глодянский район, Молдовская ССР». Батьками записані « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_16 ».

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_5 змінила прізвище у зв`язку із укладенням шлюбу 19.10.1991 року у м. Києві на « ОСОБА_18 ».

З копії паспорта № НОМЕР_5 видно, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України та уродженкою с. Старі Фундури, Глодянського району, Республіки Молдова.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія рішення про відмову в оформленні видачі посвідки на постійне проживання від 01.09.2022 № НОМЕР_6 на підставі підп. 3 п.62 Порядку та копія відповіді ДМС України, згідно якої відсутні підстави для обміну посвідки заявниці у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

З копії листа Володарського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Київській області ДМС України № 5/09 від 11.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл на імміграцію в Україну разом із сином ОСОБА_13 на підставі п.3 ч.3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію».

З копії посвідки на постійне проживання НОМЕР_7 встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Республіки Молдови, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Також суду надано копію посвідки на постійне проживання № НОМЕР_8 від 04.09.2009, яка видано безстроково на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки Молдови.

Суду надано копію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_9 від 27.10.1972, відповідно до якого « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_19 » уклали шлюб 27.10.1972 у с. Чучуля.

З копії свідоцтва про одруження підтверджується зміна прізвища ОСОБА_20 у зв`язку із укладенням шлюбу на « ОСОБА_21 ».

З копії посвідки на постійне проживання № НОМЕР_10 від 16.09.2022 встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є громадянкою Молдови має право на постійне проживання на території України, довідка видана до 16.09.2032.

Також суду на підтвердження своїх вимог надані родинні фотознімки.

З копії справи про надання дозволу на імміграцію в Україну № 3/2015 відносно громадянки Молдови ОСОБА_2 , що була витребувана судом, вбачається, що при зверненні останньої до органів ДМС України, ОСОБА_2 було подані ті ж самі документи, що і при зверненні з метою обміну посвідки на постійне проживання, зокрема копії свідоцтв про народження ( ОСОБА_6 дівоче прізвище) ОСОБА_2 та ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 , у яких містились розбіжності у написанні прізвищ.

Так, у справі міститься копія висновку Володарського РС Управління ДМС України в Київській області Березніцької О.А. від 11.07.2015, відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на імміграцію разом із її неповнолітнім сином ОСОБА_13 згідно п.3 ч.3 ст. Закону України «Про імміграцію», як особі, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки її сестра ОСОБА_7 постійно проживала на території України до 24.08.1991 року. Також у даному висновку вказано, що відносно ОСОБА_2 проводились перевірки та підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну відсутні.

Рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м Києві та Київської області про відмову в оформленні видачі посвідки на постійне проживання від 01.09.2022 № НОМЕР_6 на підставі підп. 3 п.62 Порядку ОСОБА_2 відмовлено у обміні посвідки.

ДМС України у листі повідомив заявницю, що відсутні підстави для обміну посвідки на постійне проживання у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , а тому її скарга щодо скасування рішення від 01.09.2022 не підлягає задоволенню.

Вказані розбіжності у написанні дівочих прізвищ у свідоцтвах про народження є перешкодою для оформлення посвідки на постійне проживання в Україні заявниці.

Факт того, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою (Горчя дівоче прізвище) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується: даними свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_11 від 12.08.1977 року, копія якого міститься в матеріалах справи, заповненого російською мовою, з якого вбачається, що « ОСОБА_4 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в «с. Чучуля, Глодянский район, Молдавская ССР», в графі «батько» значиться « ОСОБА_15 », мати « ОСОБА_16 », даними паспорта заявниці, відповідно до якого вона є громадянкою Молдови, даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.08.1973 року, з якого вбачається, що мовою документа « ОСОБА_5 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в «с. Фундуры, Глодянский район, Молдавская ССР», в графі батьків значиться: « ОСОБА_15 », мати « ОСОБА_16 », співпадінням місця народження ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 у паспорті громадянина України № НОМЕР_5 від 08.11.2018 року, копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_9 від 27.10.1972, заповненого російською мовою, відповідно до якого « ОСОБА_15 », який народився у «с. Чучуля, Глодинского района Молдовской ССР» та « ОСОБА_19 », яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у «с. Ст. Фундуры Глодинского района Молдавской ССР» уклали шлюб 27.10.1972 у с. Чучуля та яким присвоєно шлюбне прізвще « ОСОБА_6 ».

Також ці обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, покази яких суд вважає належними та допустимими, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, взаємопов`язні в сукупності з ними та не суперечать їм.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності із п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Проаналізувавши зміст вищенаведених статтей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язане з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети.

Відповідно до п. 4.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Згідно статті 319 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктом 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 (далі Порядок), встановлено, що обмін посвідки здійснюється, зокрема у разі досягненням іноземцем 45 річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

У розділі подання документів для оформлення посвідки та їх розгляд даного Порядку визначений перелік документів, необхідних для обміну посвідки та строк їх подачі, відповідні повноваження органів територіальних підрозділів ДМС.

Згідно пункту 63 вказаного Порядку копія рішення про відмову в оформленні посвідки надсилається рекомендованим поштовим повідомленням заявнику, який може відповідно до п.78 Порядку оскаржити таке рішення у адміністративному порядку або у судовому.

Пунктом 72 цього Порядку передбачено, що посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі оформлення посвідки із порушенням вимог законодавства (підп. 8).

У разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу проводить службову перевірку, за результатом якої складається висновок у двох примірниках та посвідки визнаються недійсними за наказом ДМС (п.п.73,74).

Системний аналіз наведеного вище Порядку свідчить про те, що для оформлення посвідки у зв`язку із настанням іноземцем 45 річного віку необхідно звернутись до територіального підрозділу ДМС із визначеним пакетом документів.

Як вбачається при зверненні ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області нею було дотримано вимоги вказаного Порядку та надано усі необхідні документи для обміну посвідки на постійне проживання, проте отримано відмову, що вбачається із листа 01.09.2022 № 5562.

Як зазначено у вказаному листі заінтересованої особи, у видачі посвідки відмовлено саме на підставі підп. 3 п. 62 Порядку, тобто, дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Таким чином, у даному випадку, територіальним підрозділом ДМС процедура встановлення особи ОСОБА_2 та її родинних відносин із громадянкою України ОСОБА_7 проводилась у 2015 році під час надання й дозволу на імміграцію в Україну на підставі тих самих документів, що були надані заявником для обміну посвідки.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що органом ДМС під час надання дозволу на імміграцію ОСОБА_2 та оформлення посвідки на постійне місце проживання в Україні не було виявлено таких підстав, що унеможливлювали оформлення посвідки, зокрема не підтвердження факту родинних відносин заявника із рідною сестрою ОСОБА_7 , яка є громадянкою України. Дане рішення територіального органу ДМС не скасовано, як і не визнано посвідку недійсною на підставі п. 73,74 Порядку, а тому фактично ОСОБА_2 здійснено перешкоду у оформленні (обміні) посвідки на постійне місце проживання в Україні у зв`язку із досягненням нею 45 річного віку.

Оскілки заявницею було подано скаргу на рішення про відмову у оформленні посвідки, яка не була задоволена, та іншим шляхом усунути описку у написанні прізвищ у свідоцтвах про народження заявниці та ОСОБА_7 , які видані іноземними органами не можливо,тобто у даному випадку наявні об`єктивні причини, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, то захист прав та інтересів ОСОБА_2 підлягає захисту у судовому порядку, адже виникнення у неї права на обмін посвідки залежить саме від встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_7 .

Крім того, суд зауважує, що неправильне написання дівочого прізвища сестри заявниці в свідоцтві про народження ОСОБА_5 , відбулось в зв`язку з неуважністю посадових осіб та різницею у правописі різних регіонів Республіки Молдови, що підтверджується експертним висновком від 22.01.2015 № 056/33-2, що міститься у матеріалах справи.

Ураховуючи наведене та те, що відносно заявника було проведено процедуру встановлення її особи та родинних відносин із ОСОБА_7 у 2015 році, встановлення різниці у написанні прізвищ заявниці та її сестри було виявлено органами ДМС під час звернення ОСОБА_2 з метою обміну посвідки, то слід дійти висновку про наявність правових підстав для встановлення зазначеного факту, оскільки заявником використано усі можливі способи досудового вирішення даного питання.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що факт встановлення родинних відносин, необхідний їй для одержання в органах ДМС посвідки на постійне місце проживання на території України.

Таким чином, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви з огляду на доведеність неможливості у позасудовому порядку отримати (обміняти) довідку на постійне місце проживання в Україні у відповідності до умов Порядку.

Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 76, 79, 89, 90, 259, 263 - 265, 293, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, Державна міграційна служба України про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Республіки Молдови, паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.12.2017, посвідка на постійне місце проживання в Україні НОМЕР_2 , видана 29.07.2015 року, РНОКПП НОМЕР_12 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 від 12.08.1977 записана « ОСОБА_4 », є рідною сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянки України № НОМЕР_13 від 08.11.2018 року, РНОКПП НОМЕР_14 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.08.1973 року записана « ОСОБА_5 ».

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 27.01.2023 року.

Суддя Ю. О. Глазкова