Справа № 455/1763/22
Провадження № 2-о/455/2/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Борковська Н.М.,

за участю представника заявника адвоката Дик С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду зі зазначеною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 15.09.1987 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким заборонити останньому: перебувати у місці проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви покликалася на те, що вона, з початку серпня 2022 року по сьогоднішній день потерпає від домашнього насильства з боку її чоловіка - ОСОБА_2 , а саме: щодо неї застосовується психологічне насильство, погрози фізичного знищення, залякування, приниження і образи нецензурними словами. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, чим завдається шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_1 у зв`язку із чим ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП Старосамбірським районним судом Львівської області. Окрім цього, 07.12.2022 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_1 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень її чоловіком ОСОБА_2 .. Тому стверджує, що від погроз фізичною розправою ОСОБА_2 перейшов до застосування фізичного насильства.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належно повідомлена, її представник адвокат Дик С.І. в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Зокрема, сповіщення ОСОБА_2 про розгляд справи здійснено у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи(п. 9 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Згідно з ч.8 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

В силу статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

За таких обставин, положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася у правоохоронні органи, а саме у ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про вжиття мір до її чоловіка, ОСОБА_2 , який у АДРЕСА_1 вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, чинить моральний та психологічний тиск, нецензурно виражається у її сторону, погрожує фізичною розправою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_1 та невиконання тимчасових заборонних приписів стосовно кривдника, а саме, 26.08.2022, 18.09.202211.10.2022, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.09.2022,27.09.2022, 25.10.2022, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Окрім цього, як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування за ч.1 ст. 125 КК України з заявою ОСОБА_1 про те, що 06.12.2022 у АДРЕСА_1 її чоловік ОСОБА_2 спричинив їй тілесні ушкодження.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявниця ОСОБА_1 зазнала зі сторони заінтересованої особи ОСОБА_2 домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявниці.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців, а саме: перебувати як в місці проживання (перебування) так і наближатись на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вести телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто.

При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як шість місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для застосування таких обмежень як заборона наближення на відстань менше 300 м до місця проживання ( перебування) та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , оскільки заявником такі вимоги не конкретизовано, не обґрунтовано та належними та допустимими доказами не було доведено, що вказані обмеження слід застосувати до заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, однак лише частково, з наведених вище мотивів та підстав.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, на строк 6 (шість) місяців, а саме:

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

В іншій частині заяви - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 09.01.2023.

Суддя А.В.Кушнір