РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/6052/22

провадження у справі № 2/0285/136/23

11 січня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…..…………...Літвин О. О.,

секретаря………..........................Клечковської М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 05.06.2015, від якого мають одну неповнолітню дитину.

Стверджувала, що відносини між нею і її чоловіком погіршились, між ними немає взаєморозуміння, поваги, мають різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки припинені, вони проживають окремо, донька проживає з матір`ю. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе.

Сторони в судове засідання не прибули.

Позивач в письмовій заяві до суду просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти чого відповідач заперечив, вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає, свою сім`ю дуже любить.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2015 року, від якого мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.

При винесенні рішення суд враховує позицію відповідача, який не бажає розривати шлюб, однак, згідно матеріалів справи, на протязі тривалого часу сторони не проживають разом, до порозуміння не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає.

В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим. Відповідач, в свою чергу, не вчиняв жодних дій для примирення та возз`єднання сім`ї.

Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак у випадку виявлення обставин або фактів, під час підготовки справи до розгляду або під час судового засідання, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Диспозитивність норми підкреслюється і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Враховуючи обставини справи, думку позивача, яка наполягала на розлученні, вважаючи примирення і збереження шлюбу неможливим, суд вважає, що надання подружжю строку на примирення, не буде доцільним.

Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Положеннями статті 160 СК України врегульовано право батьків на визначення місця проживання дитини. а загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла за спільною згодою останніх та самої дитини (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною.

Оскільки між сторонами на момент розгляду даної справи відсутній спір щодо місця проживання доньки, суд визначає місцем її проживання разом з матір`ю.

Позивачка не повідомила суд про бажання відновити дошлюбне прізвище відповідно положень ст.113 СК України, тому після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають задоволенню.

З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між громадянами України

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

зареєстрований 05 червня 2015 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області,

актовий запис № 173.

Визначити місцем проживання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. О. Літвин