Дата документу 12.01.2023Справа № 554/6519/22
Провадження № 2/554/338/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2023 року місто Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Тімошенко Н.В.

за участю секретаря судового засідання Колесніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями,

встановив:

21.07.2022 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивачка посилалася на те, що 01.10.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогодні щлюб фактично розпався. У шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу по 1/2 кожному.

Оскільки вирішити спір з відповідачем щодо поділу вказаного майна у досудовому порядку не вдалось, позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач прохала визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Визначити ОСОБА_1 , частину квартири та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 25.07.2022 року відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно зст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського району управління юстиції Полтавської області.

Як вбачається з матеріалів справи, в період шлюбу сторонами було придбано майно, яке є спільною сумісною власнітю, а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Є.Б.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності № 25153924 від 06.03.2018 року власником вищевказаної квартири є ОСОБА_2 .

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу спірної квартири від 06.03.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 надала згоду на укладення даного договору купівлі-продажу квартири її чоловіком ОСОБА_2 та вказала, що кошти, які витрачатимуться на придбання квартири є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.60СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України.

Згідно ст. ст.63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від21.12.2007р.№ 11«Про практикузастосування судамизаконодавства прирозгляді справпро правона шлюб,розірвання шлюбу,визнання йогонедійсним таподіл спільногомайна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст.325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки

Ураховуючи те, що квартира придбана сторонами за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку про її поділ між сторонами, а саме визначити ОСОБА_2 - частину квартири та визнати за ОСОБА_1 право вланості на частину квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, 16, 372 ЦК України, п. п. 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями - задовольнити.

Визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визначити ОСОБА_1 - частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко