Справа № 344/9396/22
Провадження № 22-ц/4808/211/23
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2022 року під головуванням судді Шамотайла О.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є її батьком. Батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.07.2016 розірвано. Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідач у свідоцтві про народження зазначений її батьком. Також крім неї, відповідач є батьком її брата ОСОБА_3 02.03.2012 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.08.2016 стягнуто з відповідача на користь її матері аліменти на її і брата утримання в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 липня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вона навчається на денній формі за освітньою програмою «Право» за спеціальністю «081 Право» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра та перебуває на утриманні матері.

На теперішній час вона є повнолітньою і стягнення аліментів з відповідача на її утримання припинилося. Після досягнення нею повноліття батько в добровільному порядку коштів на її утримання під час навчання не надає. В зв`язку з навчанням та запровадженням воєнного стану в країні вона не має можливості заробляти на життя.

Посилаючись на викладене та те, що вона в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги на оплату освітніх послуг та інших витрат, зокрема, на придбання взуття, одягу, матеріалів, необхідних для навчання, проживання та харчування за місцем навчання, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно на час навчання, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з дня подання в суд позовної заяви до 29.05.2025.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь доньки ОСОБА_1 аліменти у зв`язку з її навчанням у закладі вищої освіти «Університет Короля Данила» у твердому грошовому розмірі по 1 000 грн щомісячно, починаючи з 04 серпня 2022 року і до закінчення нею навчання, тобто до 29.05.2025, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що позивачкою надано підтверджуючі документи на оплату навчання тільки за 2021-2022 роки. Будь-яких допустимих та належних доказів про понесення інших витрат до позовної заяви не додано. Розмір витрат за навчання у наступні роки не підтверджений.

Зобов`язання здійснювати ним оплату у майбутньому до 29.05.2025 є незаконним, оскільки однією з умов стягнення аліментів є саме навчання, а на день розгляду справи та прийняття рішення невідомо до якого часу та на якій формі навчання буде навчатися позивач.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги ту обставину, що місце проживання у всіх договорах, укладених із закладом освіти, позивачем власноручно зазначена належна її матері квартира, що ставить під сумнів витрати на житло та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Крім того, навчання протягом 2021-2022 років у вказаному позивачем начальному закладі здійснювалося онлайн, а тому не тягнуло за собою витрати на проїзд до місця навчання.

Таким чином, зазначена у позовній заяві потреба позивача у матеріальній допомозі на оплату освітніх послуг та інших витрат, не доведена жодним належними та допустимими доказами.

Вказаними у відповіді на відзив твердженнями самого позивача підтверджується її достатнє матеріальне забезпечення та наявність значної кількості вільного часу.

При прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не прийнято до уваги стан його здоров`я та необхідність у лікуванні наявних захворювань, не дано належної оцінки факту утримання ним двох неповнолітніх дітей, а також непрацюючої та не отримуючої доходів дружини і її неповнолітнього сина від першого шлюбу.

Враховуючи щомісячний розмір його заробітної плати, стягнуті аліменти, витрати на утримання трьох непрацюючих членів сім`ї, оплату необхідних комунальних платежів, стягнення 1 000 грн щомісячно призведе до критичного погіршення забезпечення його та сім`ї.

Також судом першої інстанції при прийняття оскаржуваного рішення не прийнято до уваги відсутність у нього транспортних засобів та іншого нерухомого майна.

Вказує, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому обов`язок доказування спроможності сплати аліментів батьком на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладається на позивача.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не прийнято до уваги належним чином доведені факти відсутності можливості у сплаті аліментів в розмірі 1 000 грн щомісячно та відсутності потреби позивача у отриманні такої допомоги.

Усвідомлюючи своє батьківство та реально оцінюючи свої можливості, вважає за можливе щомісячно сплачувати 300 грн.

Просить рішення скасувати в частині стягнення аліментів у твердому грошову розмірі 1 000 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти у зв`язку з навчанням у твердому грошовому розмірі по 300 грн щомісячно, починаючи з 04 серпня 2022 року і до закінчення нею навчання, тобто до 29.05.2025, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про безпідставність доводів апелянта щодо незаконності стягнення аліментів на навчання в майбутньому, оскільки відповідно до закону право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання, якщо така обставина настала раніше виповнення 23 років. Також аліменти не стягуються з боржника по факту залежно від понесених витрат на навчання.

Вказує, що вона не перебуває у шлюбі, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися, запропонована відповідачем сума аліментів не зможе покрити витрати на навчання та порушить принцип рівності обов`язків батьків щодо участі у матеріальних витратах на утримання дитини. Доводи відповідача не вказують на її достатнє матеріальне забезпечення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення ураховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки ОСОБА_1 18.03.2004 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.05.2004(а.с. 6).

З відповідачем мати позивачки ОСОБА_4 з 17.10.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 14.07.2016 рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.07.2016 було розірвано. Від спільного подружнього життя батьків, окрім позивачки, народився також її брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

На теперішній час позивачка навчається на денній формі навчання за освітньою програмою «Право» за спеціальністю «081 Право» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра на підставі Договору про навчання у Закладі вищої освіти «Університету Короля Данила» від 29.07.2021 року №2021/юс -08Н, що не заперечується відповідачем ( а.с. 10-11).

Закладом вищої освіти «Університет Короля Данила» приватної форми власності та ОСОБА_4 29.07.2021 укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра №2021/Юс-08П для здобувача освіти ОСОБА_1 ( а.с. 9-10).

Згідно пп. 1,2 розділу ІІІ Договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 128 100 грн. зокрема: за 2021-2022 навчальний рік 27 600 грн; за 2022-2023 навчальний рік 30 350 грн; за 2023-2024 навчальний рік 33 400грн; за 2024-2025 навчальний рік 36 750 грн.

Відповідно до копії квитанції від 29.07.2021 позивачем здійснено оплату за навчання в сумі 27 600 грн (а.с. 15).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 23.07.2022 місце проживання позивача зареєстровано адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Право власності на квартиру, у якій зареєстровано місце проживання позивача, належить її матері (а.с. 34).

Позивачка та її рідний брат ОСОБА_3 перебувають на утриманні матері.

За рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.08.2016 з відповідача на користь матері позивача з 19.03.2022 стягуються аліменти на утримання рідного брата позивача - ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8, 35, 44, 66).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 15.02.2018 відповідач та ОСОБА_5 15.02.2018 зареєстрували шлюб і дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с. 36).

У вищевказаному шлюбі у відповідача і ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 26.08.2022 відсутня інформація про доходи ОСОБА_7 за 1 та 2 квартали 2022 року (а.с. 39).

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 41).

Згідно копії будинкової книги місце проживання відповідача зареєстровано за однією адресою з ОСОБА_7 та дітьми ОСОБА_8 , ОСОБА_10 (а.с. 45-47).

Відповідно до повідомлення ТСЦ МВС № 6145 від 23.08.2022 № 31/19-Р-18о/п за відповідачем немає зареєстрованих транспортних засобів (а.с. 42).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.08.2022 №308253375 у вказаних реєстрах відсутні відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо відповідача (а.с. 43).

Відповідно до довідки про доходи № 25 від 05.09.2022 відповідач працює у АТ «Укрзалізниця», його заробітна плата за липень-серпень 2022 року становить всього 30 525,88 грн, з якої за цей період сплачені аліменти в загальному розмірі 4 096,37 грн (а.с. 44).

Згідно копій довідки про обстеження від 06.09.2022 та висновку ЛКК від 07.09.2022 № 3/444 відповідач має певне захворювання (а.с. 48).

Відповідно до копії Договору оренди кімнати у житловому приміщенні (квартирі) позивач з 01.09.2022 орендує кімнату площею 16 кв.м. у двокімнатній квартирі у м. Івано-Франківську (а.с. 62). Орендна плата становить 1 600 грн.

За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Вимогами ч. 3 ст. 199 СК України встановлено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у закладі вищої освіти і стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Задовольняючи частково позов та визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1 000 грн щомісячно починаючи стягнення з 04.08.2022 (з часу звернення з позовом до суду) до закінчення нею навчання у Закладі вищої освіти «Університету Короля Данила» (до 29.05.2025), але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідач має постійне місце праці та стабільні доходи, на утриманні у нього знаходиться неповнолітній син від першого шлюбу - ОСОБА_3 , малолітній син від другого шлюбу ОСОБА_8 та непрацююча дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення 6-ти років, а також рівень життя сьогодення та прожиткового мінімуму встановленого у регіоні.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що такий розмір аліментів відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним доходу відповідача, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітньої дочки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин справи, враховуючи необхідність витрат на оплату навчання, купівлю підручників, проїзду до навчального закладу, харчування, придбання одягу та інших необхідних життєвих витрат, рівність батьків у питанні участі в утриманні дітей та недоведеність неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги належним чином доведені факти відсутності у нього можливості у сплаті аліментів в розмірі 1 000 грн щомісячно та відсутності потреби позивача у отриманні такої допомоги.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту утримання ним двох неповнолітніх дітей, а також непрацюючої дружини і її неповнолітнього сина від першого шлюбу, оскільки при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні у нього знаходиться неповнолітні сини та непрацююча дружина.

При цьому, не заслуговують на увагу посилання апелянта на утримання неповнолітнього сина його дружини від першого шлюбу, оскільки законом на нього не покладено такий обов`язок, на відміну від обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не надано доказів, якими стверджуються витрати на його лікування.

Неспроможними є посилання апелянта на те, що розмір витрат за навчання у наступні роки не підтверджений належними та допустимими доказами і зобов`язання здійснювати оплату у майбутньому до 29.05.2025 є незаконним.

В матеріалах справи міститься копія квитанції про здійснення витрат на оплату навчання ОСОБА_1 та відповідні договори, якими визначено обов`язок сплати за навчання на навчальні періоди.

Також відповідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин