Справа № 523/7802/20
Провадження №2-др/523/3/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Суворовський районний суд м.Одеси у складі:
головуючої судді - Середи І.В.,
за участі секретаря - Щербан О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі заяву представника позивача - адвоката Задерея Олександра Віталійовича про ухвалення додаткового рішення ,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №523/7802/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в частині вимог щодо витребування від відповідача ОСОБА_3 земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в рішенні суду від 21.12.2022 р. відсутня згадка про них, тому такі вимоги судом не були розглянуті.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За нормами ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
В силу даної вимоги розгляд заяви здійснено без виклику сторін.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
21.12.2022 р. Суворовським районним судом м.Одеси у справі №523/7802/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, ухвалено рішення , в задоволенні позовних вимог відмовлено.
За вимогами п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Проаналізувавши зміст повного тексту рішення, суд дійшов висновку, що під час складання повного тексту мотивувальна частина рішення не містить висновку по вимогам про витребування від відповідача земельних ділянок, тому необхідно ухвалити додаткове рішення.
Так судом було встановлено обставини набуття права власності відповідачів як будинку за адресою АДРЕСА_1 так і земельних ділянок за цією ж адресою.
Судом також встановлено, що об`єкт належний на праві власності ОСОБА_6 відсутній. На місці будинку відповідачем ОСОБА_3 збудовано три самостійні будинки з окремими входами, площі і ціна об`єктів також значно відрізняються. Те, що збудовані будинки замість попереднього є новозбудованими знайшли своє підтвердження і в висновках експертів, які судом враховані як письмові докази.
Згідно з нормами ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до вимог ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно з ноормами ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
Нормами ч.1 ст.81 ЗК України закріплено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно з вимогами ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
таття 120. Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній
Як закріплено в нормі ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Частина 16 ст.120 ЗК України визначає, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).
Таким чином. зазначені норми визначають одночасний перехід права власності на земельну ділянку та визначені на ньому об`єкти нерухомого майна (житлові будівлі).
Проаналізувавши вказані норми та враховуючи встановлені судом обставини про наявність на земельних ділянках нових об`єктів нерухомості (будівель), які займають площу більшу ніж попередня будівля, та відсутність спадкового майна (нерухомого майна -будівлі ) належного спадкодавцю ОСОБА_6 , вказані в рішенні висновки про відмову у задоволенні вимог по будинку, суд дійшов висновку, що за таких обставин земельні ділянки не можуть бути витребувані від відповідача.
Керуючись ст.ст.ст.ст.12,13,76,81,258-259,263,265,268,270,273,354,355 ЦПК України,
Заяву представника позивача - адвоката Задерея Олександра Віталійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння .
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Додаткове рішення складено 31.01.2023 р.
Суддя