Провадження: 2/484/210/23
Справа: 484/4540/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

за участю секретаря судового засідання - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До суду від представника позивачки адвоката Філатова І.Л. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок.

Представник позивачки посилається на те, що 25.08.2005 року за 3000 грн. позивачка придбала у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який їм належав згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.01.2001 року Другою Первомайською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №98, спадкова справа №18/01.

Після досягнення згоди по всіх істотних умовах, позивачка віддала гроші відповідачу та його брату ОСОБА_3 , про що свідчить розписка, а вони зі свого боку пообіцяли переоформити будинок на ім`я позивачки. Але після отримання грошей, договір належним чином не оформлено через неявку відповідача та його брата до нотаріальної контори. Позивачка неодноразово нагадувала їм, що потрібно укласти належним чином у нотаріуса договір куплі-продажу, однак останні неодноразово відкладали його укладення через свою зайнятість та відсутністю необхідних документів для укладання угоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.2014 року виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №10.

Житловий будинок та присадибна ділянка за вищевказаною адресою з 2005 року утримаються за рахунок власних коштів позивачки.

Враховуючи зазначене, позивачка вимушена звернутися до суду і просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,.

Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Філатов І.Л. (ордер серії ВЕ № 1075434 від 14.12.2022 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач по справі, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: розписку від 25.08.2005 року, за якою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 за 3000 гривень, кошти отримали від ОСОБА_1 за продаж їй будинку у повному розмірі, жодних претензій не мають, у подальшому зобов`язуються укласти відповідний договір купівлі-продажу житлового будинку у нотаріуса; технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , самочинних споруд немає; свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.01.2001 року Другою Первомайською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №98, спадкова справа №18/01, за яким спадкоємцями вказаного в заповіті майна гр. ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку з господарчими спорудами та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці - фонду сільської ради (на вказаній земельнійділянці розташовано - житловий будинок глиновальковий, житловою площею 35,1 кв.м, зазначений на плані літ. А-Ж, літня кухня Б, сарай В, погріб Г, відмостка №1, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Довгопристанської сільської Ради народних депутатів 3 червня 1990 року, зареєстрованого в МБТІ м. Первомайська за №57) є (в рівних частках кожний) її сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; довідка виконавчого комітету Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 29.11.2022 року №355, за якою ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 , має земельну ділянку 0,6800 га та сплачує земельний податок; довідка виконавчого комітету Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 29.11.2022 року №354, за якою ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 , з вересня 2005 року по теперішній час, будинок таприбудинкову територію утримує за власні кошти; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.2014 року виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №10, за яким встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області у віці 67 років помер ОСОБА_3 ; довідка Довгопристанського старостинського округу Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 21.04.2021 року №179, за якою встановлено, що село Вітольдів Брід та село Брід Первомайського району Миколаївської області це одне і те ж село.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 25.08.2005 року позивачка домовилась із відповідачем та його братом, який на момент розгляду справи помер, про купівлю-продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же день було укладено відповідний усний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивачка передала ОСОБА_2 та його брату ОСОБА_3 , який на момент розгляду справи помер, гроші у сумі 3000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою, а відповідач передав позивачці ключі від будинку.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести домовленість у відповідності до вимог закону, однак з`ясувалось, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зареєстрували у передбаченому законом порядку право власності на житловий будинок.

Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки перед оформленням правочину, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завірили позивачку, що вони є власниками нерухомого майна і в них наявні всі правовстановлюючі документи.

Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 25.08.2005 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачкою майно було відчужено особами, які не мала на це право.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивачка передала продавцям обумовлену суму, а продавці передали позивачці нерухоме майно та ключі від нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, була досягнута угода по всіх істотних умовах: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передані ОСОБА_1 гроші у сумі 3000 гривень, що підтверджується розпискою, а позивачці - об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висував вимоги щодо повернення вказаного об`єкту нерухомості, не заперечував проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивачка набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача та ОСОБА_3 , які фактично не мали права його відчужувати на той період, оскільки їх право власності не було зареєстровано у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81, 229, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер особи - НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 16.01.2023 року.

СУДДЯ: