Справа № 153/1583/22
Провадження № 22-ц/801/348/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 рокуСправа № 153/1583/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №153/1583/22 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року,яке ухвалене суддею Гаврилюк Т.В. у Ямпільському районному суді Вінницької області, повний текст складено 19 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є повнолітньою і у зв`язку з навчанням потребує матеріального утримання від батька на період навчання або ж до часу коли їй виповниться 23 роки. Зазначила, що вона навчається ДНЗ «Вінницький центр професійної технічної освіти технологій та дизайну» на державній денній формі навчання за професією перукар з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року. У зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги та грошового забезпечення, яку батько не надає.

Таким чином, просила суд стягувати із відповідача на її користь аліменти у зв`язку із продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, або ж за умови навчання в іншому навчальному закладі до досягнення нею двадцяти трьох років, та стягнути на її користь з відповідача судові витрати, які вона понесла на професійну правничу допомогу.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у зв`язку із продовженням навчання у Державному навчальному закладі «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну», у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 02 грудня 2022 року до 30 червня 2023 року, тобто до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 річного віку.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, у зв`язку із недотриманням принципу пропорційності визначеного ст. 11 ЦПК України та через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просив рішення суду змінити в частині розміру стягнутих аліментів, зменшивши їх розмір до 1000 грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 січня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 23 листопада 2004 року вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у селі Гибалівка Шаргородського району Вінницької області.

З довідки виданої виконуючої обов`язки директора центру Державного навчального закладу «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» вих.№218 від 05 жовтня 2022 року (а.с.7) судом встановлено, що ОСОБА_1 навчається у державному навчальному закладі «Вінницький центр професійно-технічної освіти технологій та дизайну» на державній денній формі навчання за професією перукар з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року.

Згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2018 року (справа №153/560/18) встановлено, що із відповідача стягувалися аліменти на утримання його неповнолітньої доньки, тобто позивача, у твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с.8-10).

Відповідно до довідки від 18 листопада 2022 року, ОСОБА_2 працює в ТОВ «ЛЮКСПРОМГАЗ» з 13 листопада 2019 року. На даний момент займає посаду Оператора заправних станцій. Дохід за період з 01 січня 2022 року по 30 жовтня 2022 року, склав 55375 грн (а.с.32).

Із копії інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно із Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 (а.с.33) судом встановлено, що за відповідачем не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно копії інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно із Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.34-35) судом встановлено, що матір позивачки ( ОСОБА_3 ) є власником житлового будинку з надвірними будівлями, а також земельних ділянок.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вона продовжує навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що ОСОБА_1 , потребує матеріальної допомоги, яка на думку суду має бути в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісяця до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Виходячи з аналізу практики висловленої Верховним Судом, ЄСПЛ судова колегія приходить висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги, а постановлене рішення залишити без змін.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що на час звернення до суду позивача з цим позовом сімейний стан відповідача не змінився, здоров`я не погіршилося, відсутні дані, що на його утриманні перебувають інші особи, а також інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, при бажанні надати належний рівень матеріального забезпечення відповідач має можливість в регіоні в якому він проживає заробити достатньо коштів, які дозволять належно утримувати свою дитину.

Позивач надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене судом першої інстанції.

Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Здебільш доводи апеляції є непогодженням з прийнятим законним рішенням суду, но не є критикою рішення в розумінні завдань апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, однак зазначає, що апелянт - відповідач в подальшому в будь який час не позбавлений права просити суд про зменшення розміру аліментів при наявності належних та допустимих доказів зміни матеріального стану або ускладнення інших життєвих обставин які призводять до неможливості надання допомоги повнолітній дитині.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.