Справа № 589/4541/21
Провадження № 2/589/175/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Лєвші С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 16592 грн 50 коп заборгованості за кредитним договором від 13.04.2006 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань.

10.11.2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. 13.01.2022 року до суду повернуто поштове повідомлення, відповідно до відміток якого відповідачем отримана поштова кореспонденція 11.01.2022 року.

Станом на 03.01.2023 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що 13.04.2006 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали кредитний договір (без номеру), зміст укладеного сторонами договору викладено в Заяві позичальника, яка підписана відповідачем. У відповідності до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до договору, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 4% в місяць, з розрахунку 360 календарних днів на рік (а.с. 17).

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 16592 грн 50 коп. заборгованості за користування кредитними коштами, з яких: 1581 грн 91 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15010 грн 59 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

З наданого позивачем розрахунку та первинного документу - банківської виписки по рахунках відповідача вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту, що дає підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 1581 грн 91 коп. (а.с. 8-11, 12-14).

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з процентів за користування кредитом у заявленому позивачем розмірі 15010 грн 59 коп, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному.

За умовами договору сторони погодили річну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк, що відповідає строку дії картки - до останнього дня липня 2008 року, що підтверджується довідкою банку (а.с. 16).

Даних про перевипуск карти в матеріалах справи немає.

Відтак, у межах строку кредитування до 31.07.2008 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. По закінченню цього строку, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (07/2008) припинилося.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість по відсоткам станом на 31.07.2008 року складає 1371 грн 62 коп, яка підлягає до стягнення, а вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.08.2008 року по 20.09.2021 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед Банком за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та пенею витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість в межах дії кредитного договору в сумі 2953 грн 53 коп, що складається з: 1581 грн 91 коп. заборгованості за тілом кредита, 1371 грн 62 коп. заборгованості по відсоткам.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 404 грн 07 коп судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Шосткинським РВ УМВС України в Сумській області 13.08.1998 року, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського,1Д, , рах.№ НОМЕР_3 , МФО 305299) суму заборгованості за договором № б/н від 13.04.2006 року в розмірі 2953 грн 53 коп та суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог в розмірі 404 грн 07 коп, загалом визначивши до стягнення 3357 грн 60 коп.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша