ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1065/22 Номер провадження 22-ц/814/305/23Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Крекотень Олександра Анатолійовича

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу разом із доданими до неї документами.

Апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду подав представник ОСОБА_1 адвокат Крекотень О.А., вважає її незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає обставинам справи та постановленою з порушенням норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу подала ОСОБА_2 вважає висновки суду законними, так як позивач не надала до суду докази якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги. Просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, п 6. ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Частинами першою і третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, частиною другою статті 185 ЦПК України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Так, залишаючи без руху позовну заяву, суд виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог визначених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, так як позивачем не зазначено та не надано доказів, які підтверджують обставини на які позивач посилається в своєму позові, позивачем не подано клопотання про їх витребування судом. З вказаних підстав суд прийшов до висновку про те, що позов подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Тобто, суд залишив позов без руху через неподання (на його думку) позивачем належних та допустимих доказів по справі.

Повертаючи 14 червня 2022 року позовну заяву, суд першої інстанції в ухвалі дійшов висновку про те, що зазначені в ухвалі суду від 18 травня 2022 року недоліки позивачем усунуті не були.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), зокрема, вказала, що встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , у зв`язку відсутністю доказів, оскільки норми ЦПК України встановлюють обов`язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги але на суд покладається обов`язок дослідження доказів під час розгляду справи, та не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності, допустимості та достатності цих доказів.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Необхідні для вирішення справи докази можуть бути надані до початку розгляду справи по суті, зокрема у підготовчому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може бути підставою для відмови у задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку що ухвала суду першої інстанції про повернення позову постановлена з порушенням норм процесуального права і таке порушення норм процесуального права перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі) відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крекотня Олександра Анатолійовича - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 10 січня 2023 року .

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль