465/450/23
2-з/465/13/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

27.01.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

Львівська міська рада звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. В обґрунтування заяви зазначають, що ними готується позовна заява до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оселя-78" про скасування державної реєстрації права приватної власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

Вказує, що на даний момент у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна наступна інформація: реєстрація права власності на гараж (машино-місце) в плані під літ. "В-1" загальною площею 24 кв.м. за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Як зазначається у заяві про забезпечення позову, Львівська міська рада є власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Згідно інформації управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 18.11.2022 року відсутня інформація про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05.04.2021 державним реєстратором Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаним В.Д. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на гараж (машино-місце) в плані під літ. В-1 (опис згідно технічного паспорта) загальною площею 24 кв.м. на АДРЕСА_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2020 по справі №465/3716/18.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2020 року у справі №465/3716/18 задоволено позов ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю; визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначеного під індексом В-1 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1, а також право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-2 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Додатковим рішенням від 18.09.2020 визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на приміщення гаражу, позначено під індексом в 3 загальною площею 32,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Ухвалою суду 23.12.2020 року виправлено описку у додатковому рішенні Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року у справі № 465/3716/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності. Вважати правильним в тексті додаткового рішення суду: "визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на господарське приміщення, позначене під індексом B-3 загальною площею 2,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка 1/1.", замість не вірного вказаного "визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на приміщення гаражу, позначено під індексом В-3 загальною площею 32,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1".

Як зазначається у заяві про забезпечення позову, як стало відомо Львівській міській раді з інформації що міститься у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.06.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на гараж (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. в плані під літ. В-1 (опис згідно технічного паспорта) на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частки гаража, серія та номер: 391, виданий 11.06.2021, видавник Гірник І.А. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

В подальшому, 09.07.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на гараж (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. в плані під літ. В-1, (опис згідно технічного паспорта) на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частки гаража, серія та номер: 477, виданий 09.07.2021, видавник: Гірник 1.А. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09.11.2022р. апеляційну скаргу ОСББ «Оселя-78» задоволено, рішення Франківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2020 року по справі №465/3716/18, додаткове рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року та ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2020 року скасовано. Відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та її правонаступниці ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Вказаною постановою встановлено такі юридичні факти: «Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом, яким обґрунтовуються всі позовні вимоги (як первісної позивачки ОСОБА_3 , так «уточнені» самої ОСОБА_1 , є розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 03.08.1998 року № 848 «Про самовільно встановлений металевий гараж на АДРЕСА_1 », яким ОСОБА_3 , як мешканці будинку на АДРЕСА_1 , було дозволено «тимчасово експлуатувати самовільно встановлений металевий збірно-розбірний гараж в подвір`ї будинку на АДРЕСА_1 без права приватизації земельної ділянки під гаражем та передачі гаража іншим особам, права отримання іншої земельної ділянки та компенсації витрат при зносі". Пунктом 4 цього ж розпорядження встановлено, що дане «розпорядження є чинним після затвердження Львівським міськвиконкомом».

Вказують, що, будь-які докази про «затвердження Львівським міськвиконкомом» вищезгаданого розпорядження (а відтак докази про його чинність) у матеріалах справи відсутні. Будь-яка технічна документація на об`єкти нерухомості, визнання права власності на які є предметом позовних вимог, у матеріалах справи відсутня, мак само, як відсутні відповідні документи (їх копіі), які б давали право виконувати будівельні роботи по будівництву гаражів, та належно затверджені проекти цих гаражів.

Таким чином, на думку заявника, безспірним є те, що обидва гаражі, право власності на які визнано за ОСОБА_1 оскаржуваними судовими рішеннями, є самочинним будівництвом на земельній ділянці, яка є у комунальній власності Львівської міської ради і яка не була відведеною для цієї мети. На момент ухвалення оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції про вищенаведене вже добре було відомо з заяви Львівської місцевої прокуратури № 3 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 23.11.2018 року, яка (згадана заява) ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 07.06.2019 року була задоволеною шляхом скасування заочного рішення по справі від 23.11.2018 року та призначення даної справи до розгляду в загальному порядку.

Щодо визнання за ОСОБА_1 права власності «на господарське приміщення, позначено під індексом В-3 загальною площею 2,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 », зазначають, що як у позовних заявах, так і в судових рішеннях, які оскаржуються, відсутні будь-які обґрунтування та мотивація, як цієї позовної вимоги, як і її задоволення судом. Докази про повідомлення відповідача, Львівської міської ради, та Львівської місцевої прокуратури № 3 про розгляд даної справи в загальному порядку 03.04.2020 року (коли і було ухвалено рішення по справі) у матеріалах справи відсутні, так само, як відсутні докази про повідомлення згаданих відповідача та прокуратури про судові засідання, у яких були ухваленими додаткове рішення суду від 18.09.2020 року та ухвала від 23.12.2020 року.

Окрім цього, вказують, що у результаті прийняття рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2020 року у справі № 465/3716/18 яким задоволено позов ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю та реєстрації права власності, Львівська міська рада була позбавлена можливості використовувати належну територіальній громаді земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, що вказане рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2020 року у справі № 465/3716/18 скасоване, державна реєстрація права власності на гараж (машино-місце) в плані під літ. «B-1» загальною площею 24 кв.м., реестраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 підлягає, на їх думку, скасуванню.

Листом управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.12.2022р. № 4-2401-12404, повідомлено, що містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва під літ. В-1 площею 24 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 не надавались.

Окрім цього, згідно з наданою інформацією Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 15.11.2022 дозвільні документи на виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до відомостей, які містяться в реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформація про прийняття декларації про готовність об`єкта до експлуатації гаража загальною площею 24 кв.м. немає.

Відтак, на думку заявника Львівської міської ради, ОСОБА_1 незаконно набула право власності на гараж загальною площею 24 кв.м. реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна - 101, оскільки не отримала містобудівні умови та обмеження на об`єкт будівництва, не розробила проектну документацію на будівництво та не подала до інспекції архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а державний реєстратор, здійснивши реєстрацію права власності відповідача на самочинне будівництво порушив норми матеріального права.

З огляду на вказане, Львівська міська рада зазначає у поданій заяві про забезпечення позову, що є реальні підстави вважати, що відповідач може розпорядитися спірним об`єктом, що знаходиться на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить, або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Оскільки, станом на сьогодні, відбулась уже неодноразова перереєстрація об`єкта по АДРЕСА_1 , відтак і в подальшому може відбутись ще не одна зміна власника вказаного об`єкта з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на вищевикладене, просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо гаража (машино-місце) в плані під літ. "В-1" площею 24 кв.м., який належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2020 року у справі №465/3716/18 задоволено позов ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю; визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначеного під індексом В-1 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1, а також право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-2 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Додатковим рішенням від 18.09.2020 визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на приміщення гаражу, позначено під індексом в 3 загальною площею 32,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Ухвалою суду 23.12.2020 року виправлено описку у додатковому рішенні Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року у справі № 465/3716/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності. Вважати правильним в тексті додаткового рішення суду: "визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на господарське приміщення, позначене під індексом B-3 загальною площею 2,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка 1/1.", замість не вірного вказаного "визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на приміщення гаражу, позначено під індексом В-3 загальною площею 32,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1".

Як вбачається Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.06.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на гараж (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. в плані під літ. В-1 (опис згідно технічного паспорта) на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частки гаража, серія та номер: 391, виданий 11.06.2021, видавник Гірник І.А. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

В подальшому, 09.07.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на гараж (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. в плані під літ. В-1, (опис згідно технічного паспорта) на АДРЕСА_1 на підставі договору дарування 1/2 (однієї другої) частки гаража, серія та номер: 477, виданий 09.07.2021, видавник: Гірник 1.А. приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09.11.2022р. апеляційну скаргу ОСББ «Оселя-78» задоволено, рішення Франківського районного суду міста Львова від 03 квітня 2020 року по справі №465/3716/18, додаткове рішення Франківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року та ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2020 року скасовано. Відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та її правонаступниці ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Зі змісту вказаної постанови вбчається, що «єдиним доказом, яким обґрунтовуються всі позовні вимоги (як первісної позивачки ОСОБА_3 , так «уточнені» самої ОСОБА_1 , є розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 03.08.1998 року № 848 «Про самовільно встановлений металевий гараж на АДРЕСА_1 », яким ОСОБА_3 , як мешканці будинку на АДРЕСА_1 , було дозволено «тимчасово експлуатувати самовільно встановлений металевий збірно-розбірний гараж в подвір`ї будинку на АДРЕСА_1 без права приватизації земельної ділянки під гаражем та передачі гаража іншим особам, права отримання іншої земельної ділянки та компенсації витрат при зносі". Пунктом 4 цього ж розпорядження встановлено, що дане «розпорядження є чинним після затвердження Львівським міськвиконкомом».

Судом встановлено, що станом на момент подання Львівською міською радою заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, приміщення гаражу (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_2 на підставі договору дарування 1/2 частки гаража №477 від 09.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірник І.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №320827459 від 23.01.2023 року.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відбувався перехід права власності об`єкта (гаража) за адресою: АДРЕСА_1 та як наслідок проводилась державна реєстрація права власності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами про скасування державної реєстрації права приватної власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів в частині заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо приміщення гаражу (машино-місце) загальною площею 24 кв.м. на АДРЕСА_1 . реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що рішення Франківського районного суду м.Львова від 03.04.2020 року, яким визнано право власності на гараж (машино-місце) за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , скасовано постановою Львівського апеляційного суду від 09.11.2022 року, станом на сьогоднішній день, відбувалась перереєстрація приміщення гаражу (машино-місця) за адресою: АДРЕСА_1 на нового власника, шляхом укладення договору дарування вказаного об?єкту, відтак не виключено, що в подальшому, під час розгляду цивільної справи може відбутись ще не одна зміна власника вказаного об`єкта з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що в свою чергу може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про скасування державної реєстрації права приватної власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку, заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Разом з тим, положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Так, частиною третьою статті 154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом з тим, станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Відтак, суд роз`яснює ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на подання в процесі розгляду справи доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, що буде в подальшому підставою для вжиття судом зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо гаража (машино-місце) в плані під літ. "В-1" площею 24 кв.м., який належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Роз`яснити заявнику, що позовна заява має бути подана до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: Львівська міська рада, , адреса: м.Львів, пл.Ринок, буд.1.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Марків Ю.С.