Справа № 308/9977/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді - Крегул М.М., за участю секретаря судових засідань Цмур Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 21 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти :донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, відповідач проживає за місцем реєстрації в м. Ужгороді , а позивачка з дітьми перебуває тимчасово за кордоном в зв`язку з військовими діями в Україні. Тим не менш, шлюб став носити формальний характер. Відповідач матеріальної допомоги в сім`ю та на виховання дітей не надає. Спільне господарство з відповідачем не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, позивачка переконана, що подальше знаходження у шлюбі, його збереження та примирення неможливе. В той же час, позивачка змушена самостійно утримувати та виховувати доньок , які з нею проживають. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 3000 грн. що місячно.

14.12.2023 року від предтавника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшла письмова заява в якій зазначає про уточнення суми вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 2000 гривень щомісяця на кожну дитину. та просить такі задоволити.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Учарової Є.О. до суду подано письмову зяву від 18.12.2023року , в якій просить розглнути справу у відсутності позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_6 .Ч в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, втому числі й шляхом повідомлення за допомогою СМС-повістки .

Від представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Гладченко І.С. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутност відповідача та його представника .

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, 21 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що зареєсровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді реєстраційної служби Ужгородського міськрайоного управління юстиції у Закарпатській області. за актовим записом №498 .

Від даного шлюбу у сторін народилися діти - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження від 14.03.2018року серія НОМЕР_2 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 що стверджується свідоцтвом про народження від 20.05.2016року серія НОМЕР_3 .

Шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка ОСОБА_1 бажає розірвати шлюб і не має наміру примирятися з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви.. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене вище , з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність малолітніх дітей, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому, шлюб підлягає розірванню.

Судом встановлено, що малолітні доньки ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 залишаються проживати разом з матір`ю, яка піклується про них та займається їхнім вихованням і діти перебувають на її утриманні.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачем в подальшому було уточнено позовну вимогу згідно подної заяви до суду від 13.12.2023року та ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину.

Відповідно до поданої письмової заяви від 18.12.2023року представника відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Гладченко І.С. заявлені позивачем позовні вимоги підтримують та просять такі задоволити.

Відповідно до ч.3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту ст.182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до вимог Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій міститься принцип 6, дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації.

Однак, даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею .Згідно з ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки, з позовом позивачка звернулася 14 червня 2023 року, то аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 підлягають стягненню з цієї дати.

За приписами п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Виходячи з наведеного вище , оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112, 113, 180, 182, 183, 184, 185,СК України, ст. ст.10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265,352,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів -задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 21 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайоного управління юстиції у Закарпатській області, за відповідним актовим записом №498 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний код суду не відомий, мешканця : АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , мешканки: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 ( дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 14 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний код суду не відомий , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 , суму сплаченого позивачем судового збору 1073грн. ,60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн. шістдесят коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний код суду не відомий , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави суму судового збору 1073грн.,60 коп. (одна тисяча сімдесят три грн. шістдесят коп.).

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , мешканки НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код суду не відомий,мешканця : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скаргана рішення суду подається протягом тридцятиднів здня йогопроголошення безпосередньодо Закарпатськогоапеляційного суду.Якщо всудовому засіданнібуло оголошенолише вступнута резолютивнучастини судовогорішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строкобчислюється здня складенняповного судовогорішення.Учасник справи,якому повнерішення судуне буловручене удень йогопроголошення абоскладення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду М.М.Крегул