Справа № 462/5982/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Кирилюка А.І.,

за участі секретаря судового засідання: Антощук А.В.,

розглянувши у приміщенні суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємтсва «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 27.12.2019 року по 04.10.2022 року в розмірі 472 204,54 грн та судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він працював на посаді начальника кадрів на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і звільнений з роботи 31.10.2019 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП. У день звільнення з ним не було проведено розрахунок відповідно до положень ст. 116 КЗпП України. В зв`язку з чим, останній звернувся до суду із позовом, який рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.04.2020 року в справі №462/129/20 задоволено частково та стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на його користь 27216 /двадцять сім тисяч двісті шістнадцять / грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування податків та інших обов`язкових платежів та 676 грн. 84 коп. судового збору. Вказаним вище рішенням визначено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 680,41 грн. Крім цього, Постановою Львівського апеляційного суду від 28.06.2022 року в справі №462/1522/21 стягнуто з державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 35 834 гривень 21 копійок ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та 358 гривень 34 копійки. Фактичний розрахунок з позивачем, відповідач здійснив лише 04.10.2022 року, що підтверджується випискою банку. На підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на його користь середній заробіток у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні за період з 27 грудня 2019 року по 04 жовтня 2022 року в розмірі 472 204,54 гривень, виходячи з розрахунку 680 грн 41 коп х 694 робочих днів за вказаний період.

Представник відповідача на позовну заяву надала відзив, в якому позов не визнала, зазначивши, що раніше, рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 06.04.2020 року стягнуто середній заробіток та ст.117 КЗпП України в новій редакції (чинній на липень 2022 року) передбачає виплату середнього заробітку за час затримки виплат працівнику лише не більш як за шестимісячний період та позивачу вже виплачувався середній заробіток.ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу, а тому, в час повномасштабної війни відповідач виконує стратегічно важливі завдання для оборони України. На даний час наявна недостатність фінансування ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», при наявність необхідності виконання термінових державних замовлень. В зв`язку з наведеним, враховуючи зміни статті 117 КЗпП України, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення /виклику/ сторін. /а.с.36-37/

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах та працював на посаді начальника кадрів на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і звільнений з роботи 31.10.2019 року за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП./а.с.8/.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.04.2020 року в справі №462/129/20 задоволено частково та стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на його користь 27216 /двадцять сім тисяч двісті шістнадцять / грн. 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування податків та інших обов`язкових платежів та 676 грн. 84 коп. судового збору. Вказаним вище рішенням визначено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 680,41 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.06.2022 року в справі №462/1522/21 стягнуто з державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 35 834 гривень 21 копійок ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів та 358 гривень 34 копійки.

Даним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 375 грн. 35 коп.

Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч.1 цієї статті.

Як було встановлено під час розгляду справи, на користь ОСОБА_1 04.10.2022 року стягнуто з ДП ЛДЗ «ЛОРТА» 28 846,54 грн середнього заробітку. /а.с.32/

Зі змісту ст.3 ЦК України убачається, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових відносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи права відповідно до частини третьої статті 13 ЦК, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зазначити, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

При цьому, судом встановлено, що фактичний розрахунок вже було здійснено на виконання рішення суду.

Так, між сторонами існував спір щодо необхідності виплати коштів, і такий спір вже був розглянутий судом.

Стаття 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно ч.1 ст.55 Конституції України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08.04.2010 передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

За таких обставин суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розумінні частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є безпідставним, оскільки фактичний розрахунок вже був здійснений.

Суд також враховує, що відповідач є державним підприємством військово-оборонної галузі та входить до складу українського оборонного промислового комплексу. Ці обставини свідчить про те, що у відповідача не було можливості своєчасно виплатити кошти і в його діях відсутні ознаки протиправності та бездіяльності по відношенню до позивача. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 81,89,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємтсва «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ./

Відповідач:Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» /79040, м. Львів, вул. Патона,1 /.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.