Справа № 274/8139/21 Провадження № 2/0274/222/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
12.01.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом1) ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,
доОСОБА_4 , представником якого є ОСОБА_5 ,
провідшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись з позовом, у якому просять стягнути на їх користь з ОСОБА_4 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 18 264,00 грн., у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн., у рівних частках.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 09.04.2020 р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться над квартирою, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , власником якої є ОСОБА_4 , трапилась пожежа, під час гасіння якої сталось залиття квартири, належної ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , чим їм було завдано матеріальної і моральної шкоди, відшкодувати які ОСОБА_4 відмовляється.
ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що пожежа сталась не через його неправомірну поведінку, а у зв`язку з вибухом холодильника. Акт залиття квартири від 13.04.2020 р. не відповідає вимогам законодавства України, а тому не може бути належним та допустимим доказом заподіяння майнової шкоди. Звіт про вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , складено майже через рік після залиття, що не дає можливість перевірити його правильність.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується двома витягами від 14.12.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 13, 14).
ОСОБА_4 є власником квартири адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться над квартирою, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що визнається учасниками справи та випливає з матеріалів справи.
09.04.2020 р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , сталась пожежа, що підтверджується довідкою від 05.06.2020 р. № 639 Бердичівського районного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (а. с. 15).
Ймовірної причиною виникнення цієї пожежі є необережність під час куріння, що підтверджується листом від 14.12.2021 р. Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області та актом від 09.04.2020 р. про пожежу (а. с. 16, 55).
Свідок ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , дав показання про те, що він не пам`ятає коли саме, він був у гаражі. Йому подзвонили жінка по телефону та сказала, що виникла пожежа. Він прибіг, горіла квартира навпроти його квартири, на другому поверсі. Пожежні приїхали, він допомагав їм розкидати шланги, почали вони гасити. Пожежні винесли ОСОБА_4 , поклали на лавці в одній майці без трусів на вулиці. Була швидка, якусь допомогу надавали ОСОБА_4 , яку він не знає. Пожежа була у спальні. Пожежні її загасили. В той же день він з сусідами прийшли до ОСОБА_4 , але той був п`яний. На підставці у спальні були недопалки, і на полу валялися, їх було багато. Приходив потім у той же день інший пожежний складати акт, якому ОСОБА_4 сказав "Давай вип`ємо". Після чого ОСОБА_4 не вибачався, ніякого пробачення не просив. Це була перша пожежа у квартирі ОСОБА_4 . Друга пожежа сталась, коли було тепло. Він був у місті. Жінка подзвонила і каже, що пожежа. Він приїхав, пожежники розгортають шланги тушити. Вже полум`я йшло із квартири на площадку з квартири ОСОБА_4 . Полум`я доставало майже до його дверей. Пожежники винесли ОСОБА_4 на вулиця на лавку, поклали його туди роздягненим у трусах. Він допомагав тушити пожежникам, розправляв шланги. Потім він був у квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , там були сліди потьоків води. Машину води вилили туди, як не більше. Причин пожежі одна горілка та сигарети. Він заходив до ОСОБА_7 , у кімнаті штукатурка повідставала, не у спальні. ОСОБА_4 був п`яним, йому то видно хорошо. Коли пожежники загасили, він зайшов до квартири ОСОБА_7 .. У квартирі стояло металеве ліжко, меблі всі згоріли. Що ОСОБА_4 був п`яним та палив і що це причини пожежі то його припущення. Він заходив на другий день до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_8 повідставали у коридорі та у кімнаті, килими були мокрі.
Свідок ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , дала показання про те, що їй відомо, що була пожежа у квітні. Все горіло там. У квартирі ОСОБА_4 . Бачила те, що він був нетверезим, що все горіло, що сусідів там залило. ОСОБА_10 так, що у її квартирі зверху поли були гарячі. ОСОБА_4 сидів у кімнаті, не там де була пожежа. Потім вій вийшов у коридор чи на двір. Ні, його, винесли, бо давно було. Вона зайшла з сусідами та пожежниками, коли загасили пожежу. Кімната була у великій пожежі. Сусіди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дуже постраждали, бо заливали пожежні воду. Вона була у квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зразу, де побачила, що залиті стіни чи стеля, килим залитий бачила. Шпалери не роздивлялась. ОСОБА_4 пояснював, що холодильник вибухнув і від цього пожежа. Холодильник вона бачила. Пожежними вона не говорила. Вона зайшла у квартиру зразу з пожежниками. Мабуть, після того, як вже позаливали. Вона з сусідами стояли та чекала пожежників. Був попередній свідок. Прихали пожежники, вона з сусідами була коло дверей квартири ОСОБА_4 . Пожежники тушили. Після як потушили, зайшли у квартиру. ОСОБА_4 сидів на ліжку. ОСОБА_10 у кімнаті, де холодильник стояв. ОСОБА_4 допомогу надавали на вулиці. Був випадок, що раніше горіла квартира ОСОБА_4 .
Усе наведене вище непрямо вказує на те, що причиною пожежі, яка сталась 09.04.2020 р. у квартирі ОСОБА_7 , є перебування останнього у стані сп`яніння та необережне у зв`язку з цим куріння у квартирі.
Причиною ж залиття квартири, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стало гасіння пожежі у квартирі ОСОБА_7 .
Тобто холодильник вибухнув, але не до початку пожежі, а після.
Відповідно до акта від 13.04.2020 р., складеного комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7, 13.04.2020 р. об 11:30 було проведену обстеження квартири АДРЕСА_5 , на предмет затоплення з квартири АДРЕСА_6 , під час якого було виявлено, що у квартирі АДРЕСА_7 залито:
кімната: стіна шпалери ~7 м кв., стеля водоемульсійна фарба ~2 м кв.;
коридор шпалери ~3 м кв., стеля шпалери ~5 м кв.
Залив відбувся 09.04.2020 р. о 10:30 при ліквідації пожежі в квартирі АДРЕСА_6 (а. с. 17).
Посилання ОСОБА_7 , що цей акт не відповідає підпункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 р. № 76, та додатку 4 до цих правил, Суд вважає безпідставним, оскільки пункт 2.3 Правил має назву "Технічне обслуговування жилих будинків", зі змісту підпункту 2.3.6 правил вбачаться, що він поширюється на випадки залиття квартири, яке сталось внаслідок несправності інженерного обладнання або конструкцій, тобто ця норма Правил не поширюється на спірні правовідносини.
Також Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не подано будь-яких доказів, які б спростовували або ставили під сумнів зміст акта.
Згідно з частиною першою статті 177 Житлового кодексу УРСР, який був чинним станом на 09.04.2020 р., громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Частинами першою п`ятою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
ОСОБА_7 , перебуваючи 09.04.2020 р. у стані сп`яніння та здійснюючи у зв`язку з чим необережне куріння у квартирі, яке призвело до пожежі, під час гасіння якої було залито квартиру, належну ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , чим пошкоджено майно останніх, порушив наведені вище нормі Житлового кодексу УРСР та Цивільного кодексу України.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на відшкодування ОСОБА_4 у повному обсязі майнової шкоди (збитків), завданої залиттям належної їм квартири.
Вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 внаслідок затоплення, без урахування ПДВ, станом на 04.03.2021 р., становила 17 052,00 грн., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку власнику квартири АДРЕСА_8 ) (а. с. 18, 19).
Суд приймає до уваги заперечення ОСОБА_4 щодо цього звіту в частині того, що його складено майже через рік після залиття квартири, та вважає за можливе визначити розмір збитків станом на момент залиття 09.04.2020 р., шляхом зменшення розміру, наведеного у звіті, на індекс інфляції за період з 09.04.2020 р. 04.03.2021 р. включно, який становив 106,676%, а відтак цей розмір становить 15 984,85 грн.
Грошові кошти у розмірі 1 212,00 грн., сплачені за складення звіту (а. с. 20), не є збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, а відтак не підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Складення звіту не було обов`язковим, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали право під час розгляду справи заявити клопотання про призначення експертизи для визначення розміру збитків, у разі його задоволення оплатити проведення експертизи, витрати на яку були б покладені на ОСОБА_4 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином позов в частині вимоги про стягнення у якості відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 15 984,85 грн. у рівних частках (по 7 992,42 грн.)
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду у зв`язку пошкодженням належної їм квартири, яка є їхнім житлом, через залиття, що сталось через неправомірні дії ОСОБА_4 , оскільки пошкодження власності, тим більше, житла, поза розумним сумнівом, викликає душевні страждання.
Згідно з частинами третьою п`ятою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка має бути відшкодована ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , Суд виходить з того, що шкода була завдана ОСОБА_4 з необережності, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 певний час не могли належним чином користуватись житлом та відчували певний дискомфорт, змушені були звертатись до різних фізичних та юридичних осіб з метою вирішення питань, зокрема, щодо складання акту про залиття, звіту про збиток, подання позову, з`явлення до суду свідків тощо, що, безумовно вплинуло на їх звичний спосіб життя, та, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, Суд вважає, що цей розмір має становити 4 000,00 грн. у рівних частках (по 2 000,00 грн.).
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у якості відшкодування судових витрат з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 815,05 грн. (відшкодування судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 8 048,18 грн., у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 8 048,18 грн., у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.
4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 819,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 17.01.2023 р.