Справа № 373/2111/22
Номер провадження 2-о/373/11/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

присяжних Навальної М.І., Шаменка С.М.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі справу № 373/2111/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Друга Переяславська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою і просить визнати безвісно відсутнім свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області.

Посилається на те, що ОСОБА_2 у 1995 році поїхав на заробітки до м. Москва РФ і не повернувся. Попри спроби знайти брата його місцезнаходження й на зараз невідоме. Звернення до поліції щодо розшуку брата результату не дало, зважаючи на війну із Російською Федерацією, що унеможливлює проведення необхідних дій. 23 листопада 2022 року заявник звернувся із заявою до Другої Переяславської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 . Однак, оскільки ОСОБА_2 був зареєстрованим разом з їх померлим батьком, то вважається таким, що прийняв спадщину. Тому нотаріус відмовив заявнику в оформленні спадкового майна. Дана обставина змусила його звернутися до суду із заявою про визнання брата безвісно відсутнім.

26 грудня 2022 року було відкрито провадження по даній справі, витребувано із Другої Переяславської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 109/2022, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ; витребувано з Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області копії матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_1 , що зареєстроване за № 2567 від 23 травня 2022 року за фактом зникнення ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник Переяславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Другої Переяславської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, направи до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 24 лютого 1968 року та серії НОМЕР_2 від 14 червня 2022 року заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами (а.с.20-21).

Згідно копії довідки Виконавчого комітету № 4 Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області № 754 віл 03 липня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає із 1995 року по АДРЕСА_1 , місцезнаходження особи невідоме (а.с.22).

Відповідно до листа Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області № 870/109/1201/01-22 від 02 червня 2022 року на звернення ОСОБА_2 за фактом зникнення ОСОБА_2 було прийняте рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.23).

Факт звернення заявника до Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області 23 травня 2022 року із заявою про зникнення брата ОСОБА_2 підтверджується довідкою по матеріалах перевірки ІТС ІПНП № 2567 від 23 травня 2022 року (а.с.35-39).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_3 (а.с.56).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Із матеріалів спадкової справи, заведеної після померлого, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся ОСОБА_1 (а.с.55). Мати заявника ОСОБА_4 відмовилася від свої частки у спадщині на користь заявника. Нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтв на спадкове майно після померлого ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що спадщину після його смерті прийняв ще й ОСОБА_2 (шляхом спільного проживання із спадкодавцем), який з 1995 року вважається безвісно відсутнім, що не підтверджено документально (а.с.24).

Згідно відповіді Відділу поліції № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області № 274/109/1201/14/01-2023 від 26 січня 2023 року протягом 1996-2021 років звернення з приводу зникнення ОСОБА_2 до відділу поліції не надходили.

Допитаний в судовому засіданні як свідок, заявник ОСОБА_1 показав, що брат ОСОБА_2 пропав у 1995 році, коли поїхав на заробітки до Росії (м. Лобня, Підмосков`я). І він, і батько їздили до ОСОБА_5 на пошуки брата, однак безрезультатно. В подальшому, не шукали його, бо заперечували проти цього мати. ОСОБА_6 не мав сім`ї, бо поїхав на заробітки ще в 17 років. Майна також не має.

Свідок ОСОБА_7 показала, що проживає у селі Хоцьки із 2000 року. ОСОБА_8 ніколи не бачила. Про те, що він пропав, знає зі слів матері.

Аналогічні показання надав і свідок ОСОБА_9 , зазначивши, що проживає у селі Хоцьки із 2003 року.

Свідок ОСОБА_10 показав, що із 1996 року почав будувати будинок у селі Хоцьки. Заявник одружений на його родичці, тому вони часто спілкуються. Знає, щ у ОСОБА_11 був менший брат ОСОБА_6 , який поїхав на заробітки й не повернувся. ОСОБА_12 його не бачив. Знає, що батько заявника їздив до ОСОБА_5 на пошуки сина, однак безрезультатно.

Свідок ОСОБА_13 , матір заявника, показала суду, її син ОСОБА_14 поїхав 15 травня 1995 року до ОСОБА_5 на заробітки бригадою разом із іншими чоловіками із села. Про прибуття до Москви написав листа через неділю. А ще десь через дві неділі повідомили, що ОСОБА_6 вже тиждень немає. Спочатку старший син ОСОБА_15 їздив до ОСОБА_5 на пошуки брата, потім її померлий чоловік. Однак все було безрезультатно. З метою розшуку сина зверталася до знахарок та екстрасенсів, у передачу «Чекай на мене». В поліції із заявою вони до 2022 року не зверталися. У ОСОБА_6 немає ніякого майна.

Свідок ОСОБА_16 показав, що знає сім`ю ОСОБА_17 з дитинства. Навчався разом із ОСОБА_11 . ОСОБА_6 також знав, це менший брат заявника. Десь у 1995 році ОСОБА_6 поїхав до Москви (м. Лобня) на заробітки. Свідок також був на заробітках в той період, бачив там і ОСОБА_6 , декілька днів працювали на одному «об`єкті». Однак останній пішов на пошуки іншої роботи й пропав. І після цього він вже ОСОБА_6 не бачив. І батько, й ОСОБА_15 їздили шукати ОСОБА_6 , однак не знайшли. Зараз він живе в с. Хоцьки, ОСОБА_6 більше не бачив.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 07 травня 2018 року по справі № 225/1297/17 безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а)відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б)відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в)сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г)наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року по справі № 225/882/17.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц).

З аналізу вищезазначених правових норм випливає, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Оцінивши всі наявні та досліджені докази в їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який є братом заявника ОСОБА_1 , у травні 1995 року виїхав до Російської Федерації (м. Лобня, Московська область) на заробітки. Приблизно через три неділі він перестав виходити на зв`язок. Його пошуки не увінчалися успіхом. З того часу відсутні будь-які відомості про його місцеперебування. Звернення заявника до поліції із заявою про зникнення ОСОБА_2 та самостійні пошуки не дали будь-яких позитивних результатів. Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідне заявнику для реалізації своїх прав по успадкування майна померлого батька ОСОБА_3 .

З врахуванням викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього та відсутність відомостей про його місцезнаходження протягом 27 років підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_2 за останнім відомим місцем проживання означені свідками та документами 1995 роком без однозначної конкретизації місяця та числа, він може бути визнаний безвісно відсутнім з 01 січня 1996 року.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 43 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 305, 306, 307, 308 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Друга Переяславська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ; останнє відоме місце проживання (зі слів заявника): м. Лобня, Московська область, РФ,- безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати 01 січня 1996 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення вчинено 02 лютого 2023 року.

Суддя Я.І.Керекеза

Присяжні М.І. Навальна

С.М. Шаменко)