КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Ніколаєнко Олени Миколаївни в інтересах акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року у складі судді Бусик О.Л.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 60 212 грн 15 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 49 012 грн 85 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 199 грн 30 коп., а також понесені судові витратив розмірі 2 684 грн.

16.07.2010 ОСОБА_1 звернувшись до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н, підтвердивши свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що у подальшому був збільшений до 48 000 грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 20.03.2023 становить 60 212 грн 15 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 49 012 грн 85 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 199 грн 30 коп.

Заочним рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від у розмірі 49 012 грн 85 коп., а також судовий збір, у сумі 2 184 грн 77 коп. У решті вимог позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 11 119 грн 30 коп. та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Здійснити перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено про помилковість висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, оскільки між сторонами були узгоджено, зокрема і розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується підписом відповідачки в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» - 3,0 % на місяць (з розрахунку 360 днів у році, крім того сторони погодили розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, розмір неустойки (пені та штрафу).

При укладенні договору сторони погодили всі істотні умови, у тому числі щодо відсотків за користування кредитом. Крім того, суд першої інстанції не урахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 628/1072/15 та від 04 квітня 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 01.09.2020 у справі № 293/599/19-ц.

Вказує, що активізація картки відповідачкою та користування нею свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків, місцевий суд виходив з підстав непогодження з відповідачем умов щодо сплати відсотків.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Як убачається з матеріалів справи, 16.07.2010 відповідачка звернулася з письмовою заявою до АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 12).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», відповідачка має заборгованість за договором б/н від 16.07.2010, яка станом на 20.03.2023 становить 60 212 грн 15 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 49 012 грн 85 коп. та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 199 грн 30 коп. (а.с. 8-9).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18-41).

Також долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 16.07.2010 підписану ОСОБА_1 , яка містить відомості про попередження останньої про відсоткову ставку за місяць - 3,0 % (а.с. 13).

Крім того у суді першої інстанції позивач надав виписку за договором № б/н за період з 16.07.2010 - 22.03.2023 (а.с. 52-58).

Містить справа й паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою (а.с. 14-17).

Долучено позивачем довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Відповідно до справи, відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання, передбачені договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим станом на 20.03.2023 відповідно до даних долученого до справи розрахунку виникла заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 199 грн 30 коп.

Відмовляючи у позові в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, районний суд виходив з того, що позивачем не долучено доказів, що відповідачка була обізнана про розмір процентної скрики за договором, на підставі якої була нарахована сума в розмір 11 199 грн 30 коп., а також у позові не зазначено на підставі чого нараховано відсотки.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ "Приватбанк" зазначає, що на імя ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку з номерами виданих кредитних карток, а також довідку про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", яка підписана ОСОБА_1 16.07.2010.

Вказана довідка є належним доказом погодження між сторонами розміру та порядку нарахування відсотків на підставі укладеного 16.07.2010 кредитного договору, оскільки вона підписана самим позичальником у день підписання анкети-заяви, в ній зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника " ОСОБА_1 ", її ідентифікаційний номер. За таких обставин, є всі підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за кредитним договором.

У постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 724/970/20, на які посилався заявник на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд дійшов таких висновків:

- у справі № 382/327/18-ц Верховний Суд урахував, що у довідці про умови кредитування, яка підписана позичальником, визначено розмір відсотків за користування кредитом, а тому вони підлягають стягненню. Оскільки у довідці не встановлено розмір пені, штрафу та комісійних, у їх стягненні слід відмовити;

- у справі № 358/384/19 Верховний Суд зауважив, що судами не було враховано, що підписана відповідачем довідка про умови кредитування від 17 березня 2011 року містить інформацію щодо пені за несвоєчасність погашення заборгованості та штрафів. Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог у цій частині, крім витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, також послався на вказану довідку про умови кредитування та надав розрахунок заборгованості відповідача за договором від 17 березня 2011 року;

- у справі № 534/1072/18-ц Верховний Суд вказав, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Судом установлено, що у заяві від 18 червня 2008 року сторонами погоджено проценти за користування кредитом у розмірі 3 проценти на місяць на суму залишку заборгованості

- у справі № 284/157/20 Верховний Суд зауважив, що суди не звернули уваги на наявний у матеріалах справи підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Ураховуючи наведене, суди у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Враховуючи вищезазначене, АТ КБ "Приватбанк" надано докази погодження між сторонами розміру відсотків.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення відсотків не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення в цій частині нового рішення по суті вимог позивача.

Оскільки, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст.367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в апеляційному порядку в цій частині - не переглядається.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а заборгованість по сплаті відсотків - стягненню, то сплачений по справі позивачем судовий збір слід стягнути з відповідачки у повному обсязі, що становить6710 грн (2684+4026).

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Зачне рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками та судових витрат скасувати.

Ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за простроченими відсотками, в сумі 11 199 грн 30 коп. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 6710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: