ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/306/22

Провадження № 22-ц/4820/108/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/306/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2022 року по справі за позовом Нетішинської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2022 року Нетішинська міська рада подала до суду позов в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та просила суд ухвалити рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Свій позов обґрунтовувала тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2020 року у справі №682/3241/19 ОСОБА_1 визнано батьком малолітнього ОСОБА_2 та зобов`язано внести зміни до актового запису №355 від 31.08.2013 року, вчиненого Славутським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області про народження ОСОБА_2 , де вказати у графі «батько» ОСОБА_1 та в графі «прізвище» - « ОСОБА_4 » змінити замість « ОСОБА_5 ».

Малолітній ОСОБА_2 , перебував на контролі служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Хлопчик ніде не зареєстрований, проживав разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Матір дитини ОСОБА_3 , з дитиною не проживає, вихованням його не займається.

02.03.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, за зверненням директора Нетішинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Нетішинської міської ради Хмельницької області Соболик Т.А. № 118 від 11.02.2021 року, розглядалося питання про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_2 та взяття на облік служби у справах дітей, як такого, що перебуває в складних життєвих обставинах. За результатами розгляду даного звернення батькам винесено попередження щодо відповідальності за неналежне виконання ними батьківських обов`язків та взято дитину на контроль служби у справах дітей як таку, яка перебуває в складних життєвих обставинах.

В червні 2021 року за зверненням баби дитини, ОСОБА_6 , розглядалося питання щодо надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_2 . В результаті розгляду вказаного звернення відповідачам - батькам дитини, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 винесено попередження щодо відповідальності за неналежне виконання ними батьківських обов`язків та надано термін 6 місяців для виправлення ситуації в родинні, забезпечити належні умови для проживання, виховання та утримання дитини за постійним місцем його проживання.

03.03.2022 року відповідно до отриманого повідомлення про перебування малолітньої дитини віком 8 років одного без догляду дорослих в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , працівники служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради спільно із працівниками поліції відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області виїхали за вище вказаною адресою та з`ясували, що у замкненому ззовні будинку перебував один, без догляду дорослих, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході розмови малолітній ОСОБА_2 повідомив, що його батько ОСОБА_1 покинув будинок зранку 02.03.2022 року, пообіцявши згодом йому зателефонувати, однак до цього часу зв`язку з ним не було. На телефонні дзвінки батько не відповідав. Зв`язок з матір`ю малолітнього теж був відсутній. В помешканні, де перебував малолітній, було захаращено, брудно, антисанітарія, умови для проживання дитини не створені.

Крім того, представник позивача вказала, що за усним повідомленням баби дитини, ОСОБА_6 , хлопчик останнім часом проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 . Батько дитини забирав хлопчика лише на вихідні до себе за своїм місцем проживання. Однак 18.02.2022 року (у п`ятницю) батько забрав сина - малолітнього ОСОБА_7 , і ІНФОРМАЦІЯ_2 (у понеділок) не привіз дитину ні до неї, ні до школи на заняття.

Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 03.03.2022 року №111/2022 «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_2 у його батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 » малолітній ОСОБА_8 був відібраний у його батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 03.03.2022 року №20 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_2 » останній тимчасово влаштований в сім`ю рідної баби ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, Нетішинська міська рада, виходячи з інтересів дитини, вважає за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , їх малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із свідомим нехтуванням виконанням своїх батьківських обов`язків, що і змусило звернутися до суду.

Рішенням Нетішинського міського суду від 31 серпня 2022 року вказаний позов було задоволено. Ухвалено відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , без позбавлення їх батьківських прав. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496, 20 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 496, 20 грн.

ОСОБА_1 , не погодився із таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального т анеправильне застосування норм матеріального права просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Так, на думку апеллянта, судом взагалі не були досліджені обставини, за яких його син був залишений однин в будинку на такий тривалий час. Вказує, що 02 березня 2022 року після того, як залишив сина одного на нетривалий час (за планом менше години) - був помилково затриманий та позбавлений волі більше як на добу органами досудового розслідування, скористатися правом телефонного звязку чи послугами адвоката був позбавлений можливості. Таким чином дитина примусово була ізольована від батьків проти їх волі, отримавши таким чином, статус дитини, розлученої з сімєю.

Після того, як йог обуло звільнено, прибувши додому на місце проживання, застав жахливу картину : двері в дачному будинку були зламані, речі розкидані, сина в дома не було.

Про факт його затримання було відому виконавчому комітету Нетішинської міської ради, який маючи інформацію про тимчасове позбавлення волі батька дитини, спеціально не повідомивши матір дитини про свої наміри, діючи з порушенням законодавчих вимог, не надавши всю обєктивну та достовірну інформацію всім членам виконавчого комітету, тобто маніпулюючи фактами та інформацією прийняв незаконне рішення від 03.03.2022р. № 111/2022 «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_2 у його батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ».

Таким чином поза увагою суду залишилось не виконання службою у справах дітей обов`язку визначеного, в ст. 4 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. «Питання діяльності органів опіки та піклування діяльності, по в`язаної із захистом прав дитини» - згідно якого служби у справах дітей зобов`язані обєктивно встановлювати обставини, за яких дитина залишиласся без батьківського піклування та отримвати іншу інформацію, що має істотне значення.

Однак, ні служба, ні виконавчий комітет, ні суд не встановили фактичні обставини.

На думку апелянта, суд однобічно досліджував матеріали справи, тому рішення суду базується на припущенях, не підтверджених належними доказами. Жоден документ позивача не був оцінений судом критично. Суд повністю залишив поза увагою доводи відповідачів, взагалі не дав правової оцінки наведеним ними обставинам та доказам.

Так, поза увагою суду залишився факт тривалого та упередженого ставлення Нетішинської служби у справах дітей до відповідачів - батьків ОСОБА_9 .

ОСОБА_1 вважає, що дії виконавчого комітету Нетішинської міської ради є незаконними та заздалегідь спланованими з наміром вилучити дитину в батьків. Тому просив задоволити його апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Нетішинська міська рада вважає, що оскаржуване ОСОБА_1 рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2022 року було прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для відібрання малолітнього ОСОБА_10 від його батьків без позбавлення батьківських прав. Тому просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині відібрання дитини від матері ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржено та відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , від 03.03.2022 року, складеного відповідно до постанови КМУ № 585 від 01.06.2020 року, встановлено, що на момент виявлення дитини догляд за дитиною ніхто не здійснював, дитина перебувала у будинку без нагляду дорослих більше доби, зі слів дитини батько відсутній вдома з ранку 02.03.2022 року. В ході бесіди з членами комісії малолітній ОСОБА_11 пояснив, що був замкнутий в будинку ззовні, самостійно вийти на вулицю не мав змоги, лише через вікно, помешкання в якому був залишений малолітній перебуває в антисанітарному стані. За висновком комісії рівень безпеки для дитини - дуже небезпечно.

За наказом №19 від 03.03.2022 року Служби у справах дітей Нетішинської міської ради Хмельницької області «Про постановку на первинний облік служби у справах дітей малолітнього ОСОБА_2 , як дитини, яка залишилися без батьківського піклування» малолітнього ОСОБА_2 , взято на первинний облік служби у справах дітей ВК НМР як дитину, яка залишилися без батьківського піклування, а наказом №20 від 03.03.2022 року служби у справах дітей Нетішинської міської ради Хмельницької області, останнього тимчасово влаштовано в сім`ю рідної баби ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 03.03.2022 року №111/2022 вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_2 у його батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та вирішено питання щодо влаштування малолітнього ОСОБА_2 .

В доповідній записці від 09.02.2021 року адресованій директору Нетішинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 класний керівник 2-В класу повідомляє, що учень 2-В класу ОСОБА_8 в період з 25.01.2021 року по 09.02.2021 року пропустив п`ять навчальних днів з невідомих для класного керівника причин, протягом навчання онлайн не завжди виходив на зв`язок, не завжди виконував домашнє завдання, а якщо виконував, то робота була зроблена неохайно. Місце проживання дитини, для вчителя невідоме.

В інформаційному листі директор школи ОСОБА_12 від 11.02.2021 року №118 на адресу начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради просить служби у справах дітей ВК НМР взяти на облік учня 2-В класу, малолітнього ОСОБА_1 , як такого, який опинився в складних життєвих обставинах та встановити фактичне місце проживання дитини.

В попередженнях служби у справах дітей №10/02-10-323/21 від 09.03.2021 року, №12/02-03-817/21 від 07.06.2021 року, № 10/02-10-322/21 від 09.03.2021 року, №10/02-03-816/21 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за неналежне виконання ними батьківських обов`язків та що у разі ухилення ними від виконання батьківських обов`язків служба у справах дітей буде розглядати питання щодо взяття на облік малолітнього ОСОБА_2 на облік як дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, також буде повторно розглядати питання щодо надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина.

За інформацією відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 15.10.2020 року, 22.02.2021 року, 24.05.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 , притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.121 КУпАП, ст.173 КУпАП, ст.44-3 КУпАП, ст.121-1 КУпАП, а також за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до інформації КНП Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що в медичному закладі відсутня інформація розвитку (амбулаторна картка) малолітнього ОСОБА_2 , а тому встановити останню дату відвідування дитиною не має можливості.

Свідок ОСОБА_6 , мати ОСОБА_1 та відповідно баба ОСОБА_2 , в суді першої інстанції пояснила, що мати дитини сином не цікавиться, не телефонує йому, умов для проживання дитини за адресою місця його проживання з батьком не було, в дачному будинку повна антисанітарія, умов для прання одягу немає, речі дитини періодично прала вона, онук розказував їй, що батько вчив малолітнього курити через пластикову пляшку.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Оцінивши зібранні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час звернення органу опіки і піклування до суду ухилялись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, догляду за нею, а тому підставно задовольнив позовні вимоги про відібрання дітей від відповідачів без позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги, що свої висновки суд базував на припущенях, не підтверджених належними доказами, слід відхилити, такі доводи апелянта спростовуються наявними письмовими доказами, які в свою чергу апелянтом жодним чином не спростовано.

Також суд відхиляє посилання апелянта на ту обставину, що судом взагалі не були досліджені обставини, за яких його син був залишений один в будинку на такий тривалий час, з тих причин, що 02 березня 2022 року він був помилково затриманий та позбавлений волі більше як на добу органами досудового розслідування, скористатися правом телефонного звязку чи послугами адвоката був позбавлений можливості.

Вказані обставини щодо неправомірного затримання апелянта та його незаконного утримання правоохоронними органами тривалий час належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Крім того навіть за такої ситуації апелянт мав можливість повідомити правоохоронні органи про залишену дома малолітню дитину та вчинити певні заходи щодо забезпечення її безпеки.

Безпідставними є твердження апелянта про зацікавленість свідка ОСОБА_6 в результатах розгляду справи. Даний свідок є матір`ю апелянта та відповідно бабою малолітньої дитини, а апелянтом не наведено жодних доказів в чому полягає зацікавленість свідка та які вона отримає переваги чи певні матеріальні особисті блага в разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги подачі апелянтом позовів щодо встановлення незаконності рішення виконавчого комітету Нетішинської ради теж не можуть бути взяті до уваги, так як не мають значення при вирішення даного спору. Вказані позови апелянта не були прийняті судом до провадження та відповідно в судовому порядку не перевірялась законність даного рішення, яке не є предметом розгляді даної справи.

Також апелянтом не наведено достатніх підстав для висновку про неналежний склад суду, оскільки на думку апелянта суд мав би взяти самовідвід при розгляді справи. Той факт, що дочка судді працює в Нетішинському бюро правової допомоги Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, інші працівники якого співпрацюють з Службою в справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради не є підставою для відводу судді, так як в даному випадку відсутні підстави, для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України.

Не приймає до увагу суд і твердження апелянта про відсутність виснвку органу опіки і піклування при вирішенні даного спору.

У відповідності до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином даною нормою сімейного законодавства не передбачено обов`язок надання висновку органом опіки і піклування про відібрання дитини від його батьків без позбавлення батьківських прав в порядку ст. 170 СК України.

Крім того в даній справі орган опіки і піклування фактично і є позивачем та ним подано позов для захисту інтересів дитини, а тому висновок органу опіки і піклування, передбачений нормою ст. 19 СК України, для вирішення даного спору не потребується.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Таким чином відповідач не позбавлений батьківських прав і при належному відношенню до своєї дитини, усунення тих причин, які стали підставою для відібрання дитини син йому може бути повернутий.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2023 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова