Провадження № 2/522/340/23
УХВАЛА

про самовідвід судді

17 січня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСББ «Успенська 17» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи-Одеська міська рада про знесення самочинного будівництва та відновлення становища, яке існувало до моменту порушеного права,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСББ «Успенська 17» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи-Одеська міська рада про знесення самочинного будівництва та відновлення становища, яке існувало до моменту порушеного права, а саме відновити в натурі горище у будинку АДРЕСА_1 , яке було розташовано над нежитловим приміщенням №501.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. від 02.02.2023 року заявлено самовідвід у даній справі.

На підставі проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа 12.01.2023 року була розподілена судді Домусчі Л.В. та передана 13.01.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід щодо розгляду даної справи з огляду на наступне.

Позивач по справі є ОСББ «Успенська 17» головою якого є ОСОБА_3 та який приймав участь у судовому засіданні 15.02.2022р. як представник (а.с.97 т.8) та який є батьком дітей судді Літвінової В.В.

Суддею Домусчі Л.В. у справі № 522/16872/21 19.11.2021, де позивачем є ОСОБА_3 , було заявлено самовідвід із тих підстав, що головуючою суддею Домусчі Л.В. було розглянуто цивільну справу №522/23246/17 (між тими самим сторонами: ОСББ «Успенська 17» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) та 22 травня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Домусчі Л.В. було прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Вказане рішення від 22.05.2020 року було оскаржено ОСББ "Успенська 17" та справа перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду.

Також, ОСОБА_4 була головуючою суддею за розглядом питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі № 2-10058/07 за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в частині копії договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладеного 06 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідченого Кучерук С.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1930, і заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28 грудня 2007 року по цивільній справі № 2-10058/07, зареєстрованого 09 квітня 2008 року в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року вирішено питання про відновлення втраченого провадження у цивільній справі № 2-10058/07. Проте, ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.09.2021 року вказану ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2020 року було скасовано та справу направлено до суду 1ї інстанції для продовження розгляду питання про відновлення витраченого провадження.

У рамках даної справи №2-10058/07 як представником ОСОБА_3 заявлявся відвід головуючій судді, визнаний необґрунтованим згідно ухвали суду від 30.05.2018 року, так і ОСОБА_3 також заявлявся відвід, розглянутий згідно ухвали суду від 29.05.2020 року.

Також суддею було розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, а саме визнати протиправними дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що полягають у демонтажі шляхом знесення допоміжного приміщення а саме горища загальною площею 137 кв.м. над нежилим приміщенням першого поверху № 501 у літері «Г» у будинку АДРЕСА_1 та несучих та огороджуючи конструкцій будівлі літери «Г» за зазначеною адресою, (справа №522/6106/18), та рішенням суду від 17.09.2019р. відмовлено у задоволені позову, яке ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.07.2021р. рішення суду визнано не чинним та закрито провадження по справі у зв`язку з відмовою позивачем від позову.

Таким чином вказана справа стосується предмету позову по справі №522/6106/18.

Також 15.09.2021р. суд розглянув цивільну справу за № 522/22164/17 за позовом ОСББ «УСПЕНСЬКА 17» до Державного реєстратора Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області Бадьорної Крістіни Юріївни, ОСОБА_7 про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності., за яким рішенням суду відмовлено у задоволенні позову. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСББ «УСПЕНСЬКА 17» посилався на те, що ОСОБА_7 без погодження відповідного суб`єкта владних повноважень та інших власників квартир будинку АДРЕСА_1 , встановив паркан, який примикає до його квартири, чим перешкоджає вільному користуванню земельною ділянкою мешканцям будинку АДРЕСА_1 . Зазначена справа перебуває на розгляді в апеляційній інстанції.

Також, суддею Домусчі Л.В. розглядались справи №522/17874/19 та №522/17876/19 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною та спростування її, за розглядом яких було постановлені рішення про задоволення позову ОСОБА_8 .

У подальшому, у рамках даних цивільних справ №522/17874/19 та №522/17876/19 головуючою суддею Домусчі Л.В. розглядались заяви ОСОБА_3 із приводу визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню. У рамках розгляду даних заяв ОСОБА_3 заявлявся також відвід головуючому судді, визнаний необґрунтованим згідно ухвали суду від 12.11.2021 року.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 звертався с заявами до правоохоронних органів з приводу процесуальних дій судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, висловлювання суддею думки щодо певних обставин справ може бути для сторін підставою сумніватися в об`єктивності головуючого, що є недопустимим.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

В кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, враховуючи численні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючій, розгляд по суті деяких справ з приводу користування земельною ділянкою, вважаю, що є підстави для заявлення самовідводу з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у сторін у безсторонності суду.

Керуючись ст.ст.33, 36, 40, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у справі № 522/24660/16-ц за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Успенська 17» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи-Одеська міська рада про знесення самочинного будівництва та відновлення становища, яке існувало до моменту порушеного права,- задовольнити.

Передати справу для повторного автоматизованого розподілу у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписанні суддею.

Суддя Л.В Домусчі