ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 454/2857/22Головуючий у 1-й інстанції Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/817/91/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року, постановлену суддею Фарина Л.Ю. у цивільній справі №454/2857/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівського апеляційного суду, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій колегії суддів Львівського апеляційного суду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що колегія суддів Львівського апеляційного суду шляхом постановлення незаконної ухвали від 04.07.2017 року у справі №454/1101/16-ц, яка в подальшому була скасована судом касаційної інстанції, видала явно незаконне розпорядження про стягнення з фермерського господарства Бурка В.В. судового збору у сумі 1378 грн. Грубе порушення колегією суддів Львівського апеляційного суду норм чинного законодавства при постановленні вказаної ухвали призвело до спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до Львівського апеляційного суду про стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд зобов`язаний був розглянути позовну заяву по суті. Крім цього, суд не роз`яснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи Тернопільським апеляційним судом, однак у судове засідання не зявилися, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 березня 2017 року справу №454/1101/16-ц за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 8 лютого 2017 року повернуто Червоноградському міському суду Львівської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в десятиденний строк з дня отримання.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року у справі №454/1101/16-ц стягнуто з Фермерського господарства «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 15000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2017 року апеляційну скаргу ФГ Бурка В.В. на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 8 лютого 2017 року повернуто заявнику.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 4 липня 2017 року у справі №454/1101/16-ц додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року змінено та зменшено суму судового збору до 1378 грн.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №454/1101/16-ц ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2017 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року у справі №454/1101/16-ц додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року скасовано.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Львівського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина першої статті 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Законодавство України не передбачає можливість розгляду у суді заяв про визнання чи встановлення фактів незаконності дій/бездіяльності іншого суду під час вирішення та розгляду справ, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення.

Відповідно до частини першої та третьої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

З наведеного можна дійти висновку, що вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду та вирішення справи, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу із встановленням за судовим рішенням юридичних фактів щодо суду (судді).

За наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Львівського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розяснив, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, колегія суддів зазначає, що відмовлено у відкритті провадження лише в частині вимог до Львівського апеляційного суду про стягнення моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування шкоди, позовна заява прийнята до розгляду та вирішена по суті.

Рішенням Червоноградського районного суду від 19 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Що стосується заявлених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 клопотань про внесення до Конституційного Суду України конституційного подання щодо тлумачення положень статей 8, 55, 56, 124 Конституції України, щодо конституційності п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року №8, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Оскільки в процесі розгляду справи апеляційним судом не встановлено обставин, визначених частиною шостою статті 10 ЦПК України, підстави для звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 378, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Бершадська Г.В.