ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 697/2204/21
Провадження № 22-з/821/2/23
категорія: 304090222

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій В`ячеславович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина Сергій В`ячеславович, про визнання договорів купівлі-продажу удаваними, визнання того, що в дійсності укладено договір довічного утримання, розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина С. В., про визнання договорів купівлі-продажу удаваними, визнання того, що в дійсності укладено договір довічного утримання, розірвання договору довічного утримання.

Просили суд визнати удаваним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , укладений 12.07.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1304; визнати удаваним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0720 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0361, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової і громадської забудови, укладений 12.07.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1306; визнати, що в дійсності укладено договір довічного утримання (догляду), за яким позивачі передали відповідачеві у власність житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, взамін чого набувач зобов`язалася забезпечити їх утриманням та доглядом довічно; розірвати договір довічного утримання з підстав невиконання набувачем майна своїх обов`язків; відшкодувати судові витрати.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7500,00 грн витрат, понесених останньою, на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7500,00 грн витрат, понесених останньою, на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Хорошун О. В., посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та за неправильного застосування норм матеріального, за невідповідності висновків обставинам справи, просила суд скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Хорошун О. В. залишено без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2022 року залишено без змін.

19 грудня 2022 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Бовшиком М. Ю. подано заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови) в якій просив: стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Заява мотивована тим, що у клопотанні адвоката Бовшика М. Ю., яке було надіслано 14.12.2022 на електронну адресу Черкаського апеляційного суду, було заявлено, що докази розміру витрат, які понесла ОСОБА_3 у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, будуть надані протягом п`яти днів після винесення постанови апеляційного суду.

16 січня 2023 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвоката Хорошун О. В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі в якій просила суд розглядати справу у порядку письмового провадження та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду в частині стягнення з позивачів витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_3 .

Заяву мотивовано тим, що Договір № 73 від 02.12.2021 не містить розміру з якого необхідно проводити розрахунок витрат за надану правничу допомогу у справі. У розділі 4 Договору «Гонорар, умови розрахунків» зазначено, що розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги встановлюється за домовленістю.

Зазначає, що матеріали заяви не містять розміру за погодинну оплату праці адвоката з якого необхідно розрахувати витрати на правову допомогу у даній справі та підтвердження того, що сторони дійсно досягли такої згоди і такого розрахунку. Більше того, сам детальний план не містить розміру гонорару за одну годину роботи адвоката, з якої має розраховуватися гонорар.

Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Бовшиком М. Ю. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, завищений і не є співмірним з наданими послугами.

Обговоривши доводи клопотання, заяви судова колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У заяві від 14 грудня 2022 року представник ОСОБА_3 - адвокат Бовшик М. Ю. заявив, що розмір виплат, які понесла ОСОБА_3 у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції будуть надані протягом п`яти днів після винесення постанови апеляційного суду.

Вказану заяву надіслано на електронну пошту Черкаського апеляційного суду та підписано за допомогою кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Заяву по ухвалення додаткового рішення подано до Черкаського апеляційного суду в межах процесуальних строків.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, чинним законодавством визначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню в судовому порядку.

Частинами 1 - 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Крім того, у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а саме у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та адвокатом Бовшиком М. Ю. 02.12.2021 укладено Договір № 73 про надання правової допомоги.

Згідно з п. 1 Договору, адвокат, зокрема, забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів клієнта під час розгляду цивільних, господарських та адміністративних та інших справ в загальних, спеціалізованих, третейських, інших судах України створених відповідно до законодавства.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги, передбаченої п. 2.1.1 - п. 2.1.4, п. 2.1.7 - п. 2.1.9 цього Договору встановлюються за домовленістю (т. 2 а.с. 139 зворот).

Згідно з п. 4.2 Договору, розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої п. 2.1.5, п. 2.1.6 цього Договору у справах (спорах), що мають майновий характер чи штрафні санкції, встановлюються в розмірі 10% від суми позову чи штрафу, повідомлення-рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень), рішення за якими прийнято уповноваженим органом на користь клієнта (т. 2 а.с. 139 зворот).

Пунктами 4.3, 4.4 Договору визначено, що суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання професійної правничої допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Акти про надання професійної правничої допомоги повинні бути розглянуті, підписані. Завірені печаткою та повернуті клієнтом адвокату протягом 3 робочих днів з моменту отримання у спосіб визначений п. 4.3 цього Договору (т. 2 а.с. 139 зворот).

На підтвердження понесених витрат позивачем також надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30 листопада 2022 року № 1042719, Договір № 73 про надання правової допомоги від 02.12.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19 грудня 2022 року № 187 на суму 8000 грн, детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 19 грудня 2022 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 19.12.2022 № 73 на суму 8000 грн та докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам справи (т. 2 а.с. 73, 137-144).

Із детального опису робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 19 грудня 2022 року вбачається, що година роботи адвоката складає 2000 грн. Також зазначено, що на вивчення, аналіз, надання правової оцінки апеляційній скарзі та доданих до неї документів затрачено 1 год. 30 хв., що складає 3000 грн, на консультацію правового затрачено 30 хв., що складає 1000 грн, а на складання, написання та оформлення відзиву на апеляційну скаргу - 2 год, що складає 4000 грн, а всього 8000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат за надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції колегія судів керується принципами розумності, добросовісності та виваженості, а також диспозитивності цивільного процесу.

Апеляційний суд враховує, що складання відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Хорошун О. В., беручи до уваги обсяг роботи зроблений під час розгляду справи в суді першої інстанції, не потребувало аналізу великої кількості документів, дослідження нових правових норм, судової практики та викладення нових аргументів, які не були викладені у відзиві на позов.

Тому, враховуючи докази надані в підтвердження витрат на правничу допомогу, складність справи, час затрачений адвокатом на підготовку до її апеляційного розгляду, зокрема на підготовку відзиву та зміст відзиву, матеріальне становище сторін, а також заперечення адвоката Хорошун О. В. щодо стягнення витрат на правову допомогу, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу за представництво інтересів в Черкаському апеляційному суді до 3000 грн, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 1500 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Бовшика Миколи Юрійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 по 1500 грн, а всього 3000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 17 січня 2023 року

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко