Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1622/22
Провадження № 2/542/12/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2023 року смт Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,
секретаря судового засідання - Якуби М.В.,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, судом 28 листопада 2022 року направлений запит до відповідного органу реєстрації (а.с. 88).
Згідно з інформацією Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області за № 289, яка надійшла до суду 01 грудня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 89).
Ухвалою суду від 01 грудня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 90).
Ухвалою суду від 11 січня 2023 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.
Аргументи учасників справи
Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики.
На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість, судові витрати та понесені витрати на правову допомогу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 182). За змістом позовної заяви просив розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував (а.с. 7).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.
Судові повістки про проведення судових засідань, призначених на 20 грудня 2022 року та 11 січня 2023 року, які направлялись на зареєстровану адресу відповідача: АДРЕСА_1 , повернулись до суду із зазначенням причини невручення, - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 94-96, а.с. 184-186).
З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими відповідачу, отже суд приходить до висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Отже, ОСОБА_1 є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.
Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01 грудня 2022 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом з судовою повісткою про проведення судового засідання, направлялись на зареєстровану адресу проживання відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 94-181).

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, вважається такою, що вручена відповідачу.

Правом подати відзив на позов відповідач не скористалась.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 26 червня 2019 року міжТОВ та ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, відповідно до якого визначений діючий ліміт кредиту в розмірі 20 000 грн, строк користування кредитом 30 днів, зі максимальною реальною річною процентною ставкою за кредитом 638,75 %, з розрахунку 1,75 % за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, договір про надання позики від 26 червня 2019 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 9-15).

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 складена Заявка-анкета на отримання кредиту в сумі 15 000 грн, скріплена електроним підписом відповідачки (а.с. 16).

Також нею з використанням електронного підпису підписана пропозиція надання 11 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 18 лютого 2020 року в рамках відповідного Договору позики (а.с. 17), й акцепт оферти від 18 лютого 2020 року на отримання такого траншу (а.с. 18), за змістом яких погоджені основні умови кредиту: розмір кредиту (траншу) - 15 000 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 %. Вказано, що всі інші умови викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затверджених наказом № 11/1 від 11.05.2019 та Договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019, в тому числі і відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

На підтвердження того, що саме відповідачкою підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора акцепт договору надана довідка про ідентицікаю (а.с. 19).

Відповідно до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № від 26 червня 2019 та з урахуванням акцепту оферти від 18 лютого 2020 року на отримання 11 траншу кредиту згідно з Заявою-анкетою від 18 лютого 2020 року на картковий рахунок ОСОБА_1 перерахована сума кредиту в розмірі 11 000 грн (а.с. 20).

Отже, кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного договору позики виконав у повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 08.11.2022 за нею рахується заборгованість по основній сумі кредиту - 11000 грн та заборгованість за відсотками - 98 651 грн 26 коп.

14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС»та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 14-07/21 (а.с. 47-55), відповідно до якого, ТОВ «ІНФІНАНС»(Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал»(Фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які вын одержить на виконання вимоги від Боржнитка, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Реєстр Боржників (Додаток №3) передається Фактору за актом приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 4) (а.с.56-58).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 14/07 від 14 липня 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло, зокрема, право вимоги за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом - 109651 грн 26 коп. (а.с. 57).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 109651 грн 26 коп., що складається із заборгованості за кредитом (тілом кредита) - 11000 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 98651 грн 26 коп.

З огляду на викладене, позивач, до якого перейшло право вимоги, просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, в сумі 109651 грн 26 коп.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, відповідно до якого на підставі Заявки-анкети на отримання кредиту та підписаного акцепту оферти на отримання 11 траншу кредиту, відповідач отримала кредит у сумі 11000 грн 00 коп., строком на 30 днів.

Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином умови договору позики, зокрема: ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року у загальному розмірі 11000 грн 00 коп., не сплатила заборгованість за відсотками в сумі 98651 грн 26 коп., у зв`язку з чим відповідно до процитованих вище норм Цивільного кодексу України та умов договору, позичальником нарахована заборгованість за договорами в загальній сумі 109651 грн 26 коп.

ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року набуло статус нового кредитора за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, отримало право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками - не виконала ані перед первісними кредиторами, ані перед ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договору факторингу № 14-07/21.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за договором, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року, у загальному розмірі 11000 грн 00 коп. та заборгованість за відсотками в сумі 98651 грн 26 коп.

Отже, позов підлягаю задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь банку підлягає стягненню 2481 грн судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать втрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року (а.с. 75-78), прайс-лист (а.с. 79-81), заявку на надання юридичної допомоги №27 від 02 листопада 2022 року (а.с. 82), витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги (а.с.83), з якого вбачається надання правничої допомоги на загальну суму 20 000 грн, платіжне доручення №343550031 від 10 листопада 2022 року (а.с. 84) на підтвердження факту оплати наданих адвокатом послуг на загальну суму 58000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої Адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс» правничої допомоги, витраченого часу на її надання є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором, а рівень складності даної справи не вимагав того обсягу правничої допомоги та часу на її надання, як зазначено у витязі з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Вердикт Капітал» до 5000 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053, ) суму заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26 червня 2019 року,в сумі 109651 грн 26 коп.(сто дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня двадцять шість копійок), що складається із заборгованості за тілом кредита - 11000 грн 00 коп. (одинадцять тисяч гривень), заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 98651 грн 26 коп. (дев`яносто вісім тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня двадцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053, ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 грн 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень).

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, 04053, м. Київ, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва