Справа № 147/147/23
Провадження № 6/147/2/23
У Х В А Л А
іменем України

13 лютого 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Борейко О. Г.
із секретарем Подолян Т. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області подання старшого державного виконавця Тростянецького відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Світлани Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника підприємства-боржника ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и в:
03 лютого 2023 року до суду надійшло зазначене подання, яке обґрунтоване тим, що відповідно до зведеного виконавчого провадження №68203614 по примусовому виконанню: АСВП 68200653 наказ Господарського суду №902/456/21 виданий 09.12.2021 про стягнення боргу в розмірі 1177779,38 грн; АСВП 68597109 наказ №916/2805/21 виданий 22.12.2021 Господарським судом Одеської області про стягнення боргу в розмірі 59085,40 грн; АСВП 65106483 вимога про сплату боргу №Ю-19950-13 видана 10.02.2021 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області про стягнення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 7399,59 грн; АСВП 64389328 вимога про сплату боргу №Ю-19950-13 видана 03.12.2020 Головним управлінням ДПС у Вінницькі області про стягнення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 7635,16 грн з ТОВ «СВД-СТРОЙ» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Виконавчі провадження відкрито: АСВП64389328 05.02.2021; АСВП 68597109 11.02.2022; АСВП 65106483 13.04.2021; АСВП 68200653 18.01.2022 та надано боржнику строк для добровільного виконання даного рішення. Боржник в особі керівника підприємства ОСОБА_1 не виконує у повному розмірі рішень згідно даних виконавчих документів, а саме не здійснює ніяких дій щодо погашення даного боргу. На даний час проводяться виконавчі дії щодо розшуку майна підприємства-боржника. У разі виїзду керівника підприємства-боржника за межі України, виконання рішення суду може стати неможливим. Тому, старший державний виконавець звернулася до суду з поданням та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника підприємства-боржника ОСОБА_1 .
В судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, з невідомих суду причин, в тому числі і ініціатор подання - старший державний виконавець ОСОБА_2 , яка повідомлялася про дату та час судового розгляду вчасно та належним чином.
Від представника стягувача - ГУ ДПС у Вінницькій області Сідлецької Ю. М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового засідання.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Тростянецькому відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №68203614 по примусовому виконанню: АСВП 68200653 наказу Господарського суду №902/456/21 виданого 09.12.2021 про стягнення боргу в розмірі 1177779,38 грн; АСВП 68597109 наказу №916/2805/21 виданого 22.12.2021 Господарським судом Одеської області про стягнення боргу в розмірі 59085,40 грн; АСВП 65106483 вимоги про сплату боргу №Ю-19950-13 виданої 10.02.2021 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області про стягнення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 7399,59 грн; АСВП 64389328 вимоги про сплату боргу №Ю-19950-13 виданої 03.12.2020 Головним управлінням ДПС у Вінницькі області про стягнення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 7635,16 грн з ТОВ «СВД-СТРОЙ» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6, 7, 8, 9).
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства-боржника ТОВ «СВД-СТРОЙ» є ОСОБА_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 (а.с. 19).
Згідно з відповіді Адресно-довідкового бюро, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Знятий з реєстрації 12.02.2019 (а.с. 20).
Відповідно до інформації Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданого 27.06.2014 органом видачі 0502, та другим діючим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 26.01.2018 органом видачі 0513 (а.с. 22).
З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.08.2022 №1516 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05.08.2022 на військову службу під час мобілізації другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 не призивався (а.с. 23).
Також державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС здійснювався вихід за місцем реєстрації боржника в АДРЕСА_1 , про що складено акти від 17.01.2022, 18.04.2022 та 21.07.2022 (а.с. 14, 15, 16).
Однак, надані акти суд оцінює критично, оскільки вони складені без дотримання вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 №512/5, зокрема п.8 розділу І Загальних положень, згідно якого текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей, що ОСОБА_1 направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця.
Також відсутні відомості, що боржник отримував вказану постанову та виклики, зокрема відсутня копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення чи повернення поштового відправлення до відділу ДВС з причин, що свідчили б про умисне ухилення боржника від явки до державного виконавця.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Виходячи з аналізу наведених вище норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). Та суд враховує, що при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.
У справі «Хлюстов проти Росії» ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.
Таким чином, підставами для обмеження боржника в праві виїзду за межі України можуть бути лише доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні старшого державного виконавця ОСОБА_2 йдеться лише про наявність боргових зобов`язань та що вони не погашені, однак доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах долучених до нього, суду не надано. З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду боржника задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання старшого державного виконавця Тростянецького відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Світлани Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника підприємства-боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя О. Г. Борейко