Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 344/4538/22

провадження № 61-10793ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром»

про зобов`язання вжити заходів щодо забезпечення безперервного постачання послуг з централізованого водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» (далі - КП «Івано-Франківськводоекотехпром») про зобов`язання вжити заходів щодо забезпечення безперервного постачання послуг з централізованого водопостачання.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області своєю ухвалою від 21 червня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1

до КП «Івано-Франківськводоекотехпром» про зобов`язання вжити заходів щодо забезпечення безперервного постачання послугами

з централізованого водопостачання закрив на підставі пункту 3

частини першої статті 255 ЦПК України.

Роз`яснив позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У червні 2022 року КП «Івано-Франківськводоекотехпром» звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на підставі частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області своєю ухвалою від 03 серпня 2022 року стягнув із ОСОБА_1 на користь

КП «Івано-Франківськводоекотехпром» судові витрати на правничу допомогу у сумі 2 481 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Івано-Франківський апеляційний суд своєю постановою від 28 вересня

2022 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року залишив без змін.

У жовтні 2022 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року

та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня

2022 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення про відмову

у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд своєю ухвалою від 03 листопада 2022 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику додати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 03 листопада 2022 року через систему «Електронний суд»

від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додані докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 03 листопада 2022 року, усунуті.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього кодексу.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити в ухвалі окремо з питання про такий розподіл, зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач оскаржив в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, а суд апеляційної інстанції залишив вказану ухвалу без змін. Обидва ці рішення позивач оскаржив у касаційному порядку.

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (частина перша статті 389 ЦПК України).

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції.

В ухвалі від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження

№ 14-183цс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що не підлягає оскарженню в касаційному порядку як ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат після її перегляду в апеляційному порядку, так і відповідна постанова апеляційного суду (пункт 37).

Оскільки право на касаційне оскарження не є абсолютним, встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можна оскаржити до Верховного Суду, є розумним обмеженням, покликаним забезпечити виконання судом касаційної інстанції завдання забезпечувати сталість і єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом

(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Зазначене обмеження є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу суду, яку за законом не можна окремо оскаржити у касаційному порядку, особа може прогнозувати юридичний наслідок такого оскарження.

Таким чином, передбачені процесуальним законом обмеження права на касаційне оскарження за наявності права на оскарження в апеляційному порядку не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої

статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року в справі

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром» про зобов`язання вжити заходів щодо забезпечення безперервного постачання послуг з централізованого водопостачання, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк