Справа № 582/862/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 січня 2023 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить суд відстрочити або розстрочити або звільнити від сплати позивачкою судового збору, оскільки вона отримує мінімальний дохід та самостійно утримує свою неповнолітню дитину, відповідач, як батько дитини усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Грошових коштів не вистачає на забезпечення родини засобами для існування та сплату комунальних послуг.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Розглянувши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона містить недоліки без усунення яких провадження по справі не може бути відкрито, оскільки позов не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а тому позовну заяву необхідно залишити без руху згідно ст. 185 ЦПК України, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що підставою для зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат є майновий стан позивача.

Законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

У пункті 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

При цьому, питання звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Враховуючи, те що позивач є особою працездатного віку, на час звернення до суду з заявою не надала належних та достатніх доказів того, що її майновий стан не дозволяє сплатити їй судовий збір у розмірі, що визначено в ст. 4 Закону України Про судовий збір, а надані нею документи не свідчать про її майновий стан та можливість несплати судового забору, тому підстав для задоволення заяви позивача про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, судом не вбачається.

Таким чином, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував його складне матеріальне становище, вимога позивача про відстрочення або звільнення від сплати судового збору в порядку, регламентованому ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не підлягає задоволенню.

Водночас, позивач не обмежений у своєму праві повторно звернутись до суду з таким клопотанням, надавши відповідні документи.

Також, як вбачається з позовної заяви, представником позивача заявлено наступні вимоги: про поділ майна подружжя грошових коштів в сумі 23 000,00 доларів США, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вказаних грошових коштів, тобто на суму 11500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, на день подання позовної заяви становить 420 538,90 грн. та поділ майна подружжя земельної ділянки загальною площею 0,815 га, розташованої у с. Н. Сироватка, Сумського району Сумської області та визнати за позивачкою право власності на Ѕ частини вказаної земельної ділянки. При цьому, представник позивача не вірно вказує ціну позову 420538,90 грн, фактично враховано тільки частину майна. Ця обставина позбавляє суд можливості вірно визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання до суду цієї позовної заяви майнового характеру. Отже, з урахуванням того, що позовні вимоги позивача мають майновий характер, ціна позову розраховується виходячи з вартості майна, право власності на яке просить визнати позивач.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" від 21 серпня 2014 року N 358.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року N 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Таким чином, представнику позивача слід надати документальні докази дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи (звіт про ринкову його оцінку чи інше) та сплатити відповідний судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Відповідно до положень Закону України " Про державний бюджет на 2022 рік" у 2022 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 року в розмірі 2481 грн. 00 коп. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»№ 1928 -IX від 02.12.2021 року).

Рахунок: UA0018540

отримувач: ГУК Сумська обл/Сумська МТГ Сумський РС/22030101

банк отримувача: Казначейство України ( ел.адм.подат)

код отримувача (ЄДРПОУ): 37970404

Найменування коду класифікації доходів бюджету:

Судовий збір (Державна судова адміністрація, 050)

Призначення платежу: «Судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації, позивача), Сумський районний суд Сумської області, ».

Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 136, 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху, надавши їй строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення вказаних недоліків. Якщо позивач не усунить недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення вказаних недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною та повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Гончаренко