ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8687/23 Справа № 210/2345/23 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Юрченко Г.О.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні, порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Бузинарська Діана Миколаївна, відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від11 серпня 2023 року, ухваленого суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 пору позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позову зазначив, що він протягом 23 років 10 місяців працював на підприємстві Відповідача, з них: з 07.08.1997 року по 23.10.2000 року працював слюсарем ремонтником, зайнятим ремонтом обладнання в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях), агломераційний цех, Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь»; з 23.10.2000 року по 10.06.2021 року агломератником, агломераційного цеху, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного захворювання (отруєння) №15/46-9 від 10.01.2022 року, затвердженої в.о. начальника управління Держпраці у Дніпропетровській області М.С. Брізецькою, на робочому місці агломератника основними шкідливими акторами є важкість праці, яка має місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведені допоміжних технологічних операцій. Супутнім фактом є також мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість уху повітря). Умови праці визначені такими, що відносяться до 3 класу 4 ступеня (шкідливості). По вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по показникам мікроклімату до 3 класу 4 ступеня (шкідливі); по показникам важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі.

Український науково-дослідний інститут промислової медицини 12.01.2023 року встановив професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженим статико-динамічним порушенням, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами,неродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Захворювання професійне з 12.01.2023 року.

Медико-соціальною експертною комісією (на далі МСЕК) в 2023 р. первинно встановили 60% втрати професійної працездатності по радикулопатія з 27 березня 2023 року безстроково. Також було встановлено 3 групу інвалідності з 27 березня 2023 року безстроково.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання (отруєння) від 28.02.2023 року, підставою в позивача виникнення професійного захворювання постало те, що він працював агломератником аглодоменного департаменту агломераційного цеху з 23.10.2000 року по 10.06.2021 року, внаслідок недосконалості технологічного процесу підпадав під вплив шкідливого виробничого фактору, а саме важкості праці. Пунктом 18 акту розслідування причин виникненняхронічного професійного захворювання, встановлено, що згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 р., показники важкості праці, пилу та шуму перевищували нормативні: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується в ручну, перевищувала нормативне значення на 1 кг та складала 31 кг при допустимій 30 кг; робоча поза: незручна 45-55% робочої зміни при нормативному значенні 25% що перевищує норму на 20-30%; нахили тулубу(вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 110-350 разів за зміну при нормативному 51-100 разів за зміну, що перевищує норму у 1,1-3,5 разів.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Просив суд стягнути на його користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання 335 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпролпетровської області від 11 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судові витрати в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині розміру моральної шкоди через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та не врахування положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», просить змінити рішення суду, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, тобто до 335 000 грн.

При цьому, сторона позивача вважає, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом не враховано стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці 23 роки, а також важкість виконуваної ним роботи. Вказує, що з вини підприємства, яке не забезпечило безпечні та нешкідливі умови праці відповідач втратив своє здоров`я, йому з 13.04.2023 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 60% по радикулопатії з 27 березня 2023 року безстроково та 3 група інвалідності, також безстроково.

В апеляційній скарзі відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» вказує на те, що оскаржуване судове рішення прийнято судом з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, ґрунтується на висновках, зроблених при неповному та необ`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідач вважає, що підприємство не вчиняло будь-яких порушень законодавства про працю щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням у останнього професійного захворювання. Вказує, що позивач свідомо працював в шкідливих та важких умовах праці, тобто вчиняв дії щодо погіршення власного стану здоров`я, чим сприяв розвитку хвороби.

Також відповідач не погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, вважає його завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності та справедливості, а також сталій судовій практиці в аналогічних справах про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

26.12.2023 на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду від представника відповідача ПАТ "Ар«елорМіттал Кривий Ріг» Тер-Товмасян Ю.Г. надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду, призначеного на 26 грудня 2023 року без участі представника відповідача, апеляційну скаргу відповідача підтримує повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги позивача, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, змінити рішення суду першої інстанції та збільшити розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача (а.с. 7-8).

Згідно даних Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного захворювання (отруєння) №15/46-9 від 10.01.2022 року, затвердженої в.о. начальника управління Держпраці у Дніпропетровській області М.С. Брізецькою, на робочому місці агломератника основними шкідливими акторами є важкість праці, яка має місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведені допоміжних технологічних операцій. Супутнім фактом є також мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість уху повітря). Умови праці визначені такими, що відносяться до 3 класу 4 ступеня (шкідливості). По вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); по показникам мікроклімату до 3 класу 4 ступеня (шкідливі); по показникам важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). (а.с. 9-12)

Український науково-дослідний інститут промислової медицини 12.01.2023 року встановив професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженим статико-динамічним порушенням, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами,неродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Захворювання професійне з 12.01.2023 року. (а.с. 16-17)

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 28.02.2023 року вбачається, відповідно до п. 14 позивачу були встановлені професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5-S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженим статико-динамічним порушенням, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, неродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Захворювання професійне з 12.01.2023 року. (а.с. 13-15).

Відповідно до п.17 Акту хронічне професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин, він працював агломератником аглодоменного департаменту агломераційного цеху з 23.10.2000 року по 10.06.2021 року, внаслідок недосконалості технологічного процесу підпадав під вплив шкідливого виробничого фактору, а саме важкості праці.

Згідно з п. 18 Акту, причинами виникнення професійного захворювання є: згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014 р., показники важкості праці, пилу та шуму перевищували нормативні: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується в ручну, перевищувала нормативне значення на 1 кг та складала 31 кг при допустимій 30 кг; робоча поза: незручна 45-55% робочої зміни при нормативному значенні 25% що перевищує норму на 20-30%; нахили тулубу(вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну: 110-350 разів за зміну при нормативному 51-100 разів за зміну, що перевищує норму у 1,1-3,5 разів.

За результатами первинного огляду МСЕК від 13.04.2023 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% по радикулопатії з 27 березня 2023 року безстроково та третю групу інвалідності, у зв`язку з професійним захворюванням, з 27 березня 2023 року безстроково. (а.с. 19, 20).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову та завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, і доводами позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах праця, який становить 23 роки 10 місяців, характер отриманого позивачем професійного захворювання, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений первинно у розмірі 60%, безстроково з 27.03.2023, а також встановлення 3-ї групи інвалідності також з 27.03.2023 безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин та виходячи із засад розумності та справедливостівизначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 200 000 грн.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманим на підприємстві відповідача професійним захворюванням, тому відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано завищеного та позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги сторін підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Бузинарська Діана Миколаївна, відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від11 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 01 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: