Номер провадження: 22-ц/813/3987/23
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року,

постановлену Комінтернівським районним судом Одеської області у складі: судді Доброва П.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд скасувати арешт на земельну ділянку, кадастровий номер::02:001:0831, площею 0,1 га, що розташована за адресою: адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:001:0831, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.01.2005, виданого на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від12.03.1998 №7- XXII. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2022 постановою СУ ГУМВС України від 16.08.2010 року на зазначену земельну ділянку накладено арешт у кримінальній справі № 4 за ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України, по якій ОСОБА_1 не був стороною, до кримінальної відповідальності не притягувався, непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

З інформації УІАП ГУНП в Одеській області від 23.02.2022 №13-вх.16/аз кримінальна справа №4 за ст. 190 ч. 3, 358 ч. 2, 3 КК України від 08.10.2010, по якій було накладено арешт, була призупинена на підставі ст. 206 п. 3 КПК України (в редакції закону 1960 року) та 16.12.2012 за вих. 4/11765 спрямована до СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області для подальшого розслідування.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування арешту на майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою з порушеннями норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року.

Доводами апеляційної скарги є те, що на даний час місцезнаходження кримінальної справи та результати її досудового розслідування невідомі, тому обраний спосіб захисту у цивільно-правовому порядку як негаторний позов є єдиним можливим способом захисту права власності позивача, і саме відповідач повинен довести обґрунтованість та законність перебування майна позивача під арештом на даний час. Предметом позову є цивільні права позивача, порушені поведінкою іншої особи, і вказаний спір не віднесений до інших видів судочинства. Аналогічні правові позиції сформовані як Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, так і Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11, від 15 травня 2019 року у справі 372/2904/17-ц, які судом не взято до уваги. Зокрема, ВП ВС зроблено висновок про те, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи вказану ухвалу суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є скасування арешту на земельну ділянку, належну позивачу на праві приватної власносності, накладеного постановою СУ ГУМВС України в Одеській області серія та номер б/н,виданий 16.08.2010, видавник СУ ГУМВС України в Одеській області, слідчий Гаврилюк Д.В. в межах кримінальної справи № 4, порушеної за ч. 3 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України на підставі КПК України 1960 року в редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:001:0831, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.01.2005, виданого на підставі рішення Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 12.03.1998 №7- XXII.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2022 постановою СУ ГУМВС України в Одеській області, слідчий Гаврилюк Д.В., 18.08.2010 17:10 на зазначену земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови слідчого від 16.08.2010.

У відповідності до листа слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області, Управління інформаційно- аналітичної підтримки ГУ НП в Одеській області арешт на зазначену земельну ділянку було накладено в рамках кримінальної справи №4, яка 16 листопада 2012 року за вих. №4/11765 спрямована до СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області для подальшого розслідування, також з листа Управління інформаційно - аналітичної підтримки ГУ НП в Одеській області вбачається, що кримінальна справа № 4 зупинена за п. 3 ст. 206 КПК України (1960 року).

Згідно листа начальника СВ ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області станом на грудень 2021 року у провадженні вказаного відділу кримінальна справа із зазначеним номером в провадженні не перебувала, в тому числі у архіві слідчого відділення.

Також колегією суддів під час підготовки справи до апеляційного розгляду шляхом отримання повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Комінтерновського районного суду Одеської області від 08.08.2022 (справа № 504/3537/21, номер провадження 1-кс/504/20/22) у задоволенні клопотання адвоката Лебедєва Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна - земельної ділянки кадастровий номер: :02:001:0831, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено з підстав того, що кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розслідування, а відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України арешт, застосований в порядку, визначеному КПК України (в редакції 1960 року), скасовується в порядку, визначеному цим же Кодексом. У цій же справі під час розгляду матеріалів кримінальної справи № 4 та будь яких відомостей про стадію кримінальної справи до суду надано не було, і на неодноразові листи на адресу СВ ВП №1(3) ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про необхідність надання матеріалів для їх дослідження та ухвали суду про їх витребування реагування не мали.

Відмовляючи у відкритті провадження по цивільній спраі за позовом ОСОБА_1 про скасування арешту на майно з огляду на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких суддя вдмовляє у відкритті провадження у спрві, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд виходив із того, що оскільки арешт накладено в межах кримінального провадження, то до відносин застосовуються положення чинного КПК 2012 року, згідно із ч. 1 ст. 174 якого підозрюваний, обвинувачений, їхній захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, і таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується та вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України, отже, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Так, у пунктах 21.1, 21.4, 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) визначено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У п. 40, 41, 42 вказаної постанови також зазначено, що в разі коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому її рішенні, згідно із частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди мають враховувати той висновок, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду, у якій зафіксований відступ від попереднього (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 161/12771/15-ц (пункт 88), від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 93), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 27.3)).

Враховуючи сформульований у цій постанові висновок у справі № 727/2878/19 про необхідність вирішення за правилами кримінального судочинства питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року, та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції суду за таких обставин Велика Палата Верховного Суду відступає від її висновку, сформульованого в пункті 49 постанови 15 травня 2019 рокуу справі № 372/2904/17-ц, у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Наявність незакінченого кримінального провадження виключає можливість розгляду справи про звільнення майна з-під арешту за правилами цивільного судочинства.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність розгляду питання про звільнення земельної ділянки з-під арешту в порядку КПК України 2012 року, оскільки такий порядок є єдиним визначеним способом захисту права власності позивача на земельну ділянку, арешт на яку було накладено в межах кримінального провадження, яке станом на дату ухвалення оскаржуваних судових рішень не є закінченим.

Доводи апеляційної скарги про те, що на даний час місцезнаходження кримінальної справи та результати її досудового розслідування невідомі, тому обраний спосіб захисту у цивільно-правовому порядку як негаторний позов є єдиним можливим способом захисту права власності позивача, не спростовують визначеного законом порядку звільнення майна з-під арешту, визначеного діючим КПК.

Помилковим є посилання скаржника на те, що саме відповідач повинен довести обґрунтованість та законність перебування майна позивача під арештом на даний час, оскільки таке може мати лише під час розгляду справи належним судом, встановленим законом, яким в даному випадку є саме судове провадження за правилами кримінального судочинства.

Як не заслуговує на увагу і такий, що не ґрунтується на вимогах наведеного закону та судовій практиці, довід апеляційної скарги про те, що предметом позову є цивільні права позивача, порушені поведінкою іншої особи, і вказаний спір не віднесений до інших видів судочинства, оскільки діючим КПК визначений певний порядок звільнення майна з-під арешту.

Нерелевантним є посилання скаржника на правові позиції сформовані, зокрема Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі 372/2904/17-ц, Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 з огляду на вищенаведений відступ Великою палатою Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 у частині того, що питання про скасування арешту майна, накладеного за КПК України 2012 року, після закриття слідчим кримінального провадження слід вирішувати за правилами цивільного судочинства.

Визначальним для правильного застосування сформованих Великою Палатою Верховного суду вказаних позицій та висновку про віднесення спору до приватноправового є сукупність таких обставин як: накладення арешту на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року.

По справі вбачається триваюче кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт на майно позивача.

Надана позивачем довідка Міністерства Внутрішніх справ України про те, що за обліками МВС громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився Одеса Одеська область України на території України станом на 24.01.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, не спростовує відсутності статусу кримінального провадження № 4, в межах якого накладено оскаржуваний арешт на майно позивача, як закінченого.

Крім того, скасування арешту земельної ділянки, накладеного слідчим у кримінальній справі, у цій справі не пов`язане із оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу.

На правильне вирішення справи не впливає наявність ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області про відмову у задоволенні представника ОСОБА_1 про скасування арешту на майно, оскільки вказане не позбавляє власника майна на повторне звернення із відповідним клопотанням за умови наявності підстав для цього.

Доводи апеляційної скарги зводяться до формальної незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та не дають підстав для його скасування, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно із частиною першою статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним апеляціну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 10 січня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко