САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4/23
Провадження №2/726/78/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., за участю секретаря судових засідань Попович Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі, в інтересах та від імені яких діє адвокат Валешна О.А., звернулись до суду із вказаним позовом в якому вказують, що їм, на підставі розпорядження органу приватизації житла від 17.10.2003 року, була передана в спільну сумісну власність квартира АДРЕСА_1 . У відділі приватизації житла ними було отримано свідоцтво про право власності на житло.

Проте, вказане свідоцтво про право власності не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації та у подальшому, оригінал свідоцтва було втрачено.

У зв`язку із втратою свідоцтва, позивачами було подано заяву до Управління комунальної власності ЧМР щодо видачі дубліката втраченого свідоцтва про право власності на вказану квартиру, однак їм було повідомлено про відмову у видачі дублікату свідоцтва з підстав відсутності зареєстрованого права власності на приватизовану квартиру у передбаченому законом порядку та запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду.

Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення яким визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачі та їхній представник не зявились, однак надіслали до суду заяву з проханням справу розглянути у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути у їхній відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на підставі розпорядження органу приватизації житла № 40706 від 17 жовтня 2003 року була передана в спільну сумісну власність квартира АДРЕСА_1 , власниками було отримано свідоцтво про право власності на вказане житло, що підтверджується довідкою управління комунальної власності № В-26/2 від 23.12.2022 року.

Разом із тим, вказане свідоцтво про право власності не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації, що підтверджується довідкою ЧМКОБТІ № 1781 від 10.11.2022 року, довідкою ЧКБТІ № 1688 від 21.11.2022 року та інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 318472888 від 22.12.2022 року.

Відповідно до пункту 28 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян №56 від 15.09.1992р., яке діяло на момент видачі свідоцтва, свідоцтво підлягало обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації.

У зв`язку із втратою свідоцтва, позивачами було подано заяву до Управління комунальної власності ЧМР щодо видачі дубліката втраченого свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак листом від 01.12.20222 року № Д-522 управлінням комунальної власності їм було повідомлено про відмову у видачі дублікату свідоцтва про право власності з підстав відсутності зареєстрованого права власності на приватизовану квартиру у передбаченому законом порядку.

На підставі ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України№7/5 від 07.02.2002р., яке було чинне на момент видачі свідоцтва про право власності, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності.

У відповідності до додатку № 2 Тимчасового положення встановлено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких є, зокрема, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року№5 передбачено, що, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За приписами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, позивачі є співвласниками вказаного майна, однак не можуть належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із тим, що отримане свідоцтво про право власності не було зареєстроване у БТІ, а його оригінал було втрачено, що породжує сумніви з боку третіх осіб щодо наявності у позивачів права власності на вказану квартиру.

У відповідності до довідки -характеристики об`єкта нерухомого майна № 1779 від 10.11.2022 року виданої ЧМКБТІ, під час обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що її загальна площа складає 44,20 кв.м., в тому числі дві житлові кімнати площею 29,80 кв.м., що також підтверджується технічним паспортом.

Дана квартира є житлом сторін, де вони зареєстровані та проживають, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 448805 від 08.12.2022 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг ЧМР.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне визнати за позивачами їхнє право власності на квартиру повулиці АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 16, 328, 319, 321, 317, 392 ЦК України, , 264-266 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук