П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 756/4965/17

Провадження: № 22-ц/824/2613/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Кулікової С.В., Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Васильченка Володимира Петровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод»

на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 15.01.1979 по 28.10.2008 року працював в ПАТ «Київський склотарний завод» на посадах оператора склоформувальних машин та налагоджувальника склоробних автоматів і напівавтоматів, які передбачені списком №2 та дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. 11.03.2013 року він звернувся до Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за віком з врахуванням пільгового стажу по Списку №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Однак, 08.04.2013 року йому було відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з тим, що пільгова довідка №01-351 від 22.11.2012 року не містить характеру виконуваних робіт, неповне посилання на постанову КМ СРСР від 26.01.1991 року №10, а в копії наказу про результати атестації робочих місць допущено виправлення реєстрації даного наказу, та повідомлено, що призначення пенсії із зниженням пенсійного віку можливо після надання вірно оформленої пільгової довідки. У зв`язку з цим, він, позивач, неодноразово звертався до ПАТ «Київський склотарний завод» із заявами про надання правильно оформленої пільгової довідки та належним чином оформленої копії наказу про результати атестації робочих місць, проте ПАТ «Київський склотарний завод» було відмовлено у видачі зазначених документів. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2014 року зобов`язано ПАТ «Київський склотарний завод» видати йому, ОСОБА_2 , уточнюючу довідку за формою, визначеною додатком №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року. Лише за результатами виконавчого провадження на виконання рішення суду ПАТ «Київський склотарний завод» було видано довідку №01-1078 від 10.11.2014 року. При цьому, за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_2 від 27.04.2015 року про призначення пенсії йому знову було відмовлено з тих підстав, що пільгова довідка не підтверджена жодним первинним документом, який підтверджує роботу в шкідливих умовах праці. За таких обставин він, ОСОБА_2 ,в черговий раз звернувся до суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року, яке в частині дати призначення пенсії скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 року, крім іншого, зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за віком по списку №2 з 27.04.2015 року. Отже, пенсія йому була призначена лише з 27.04.2015 року, тобто, через 2 роки 1 місяць 16 днів після виникнення права на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2. Увипадку призначення пенсії на пільгових умовах з 11.03.2013 року її розмір становив би 5063,29 грн, а тому загальний розмір збитків за 25 місяців не отриманої пенсії, яка мала б бути призначена, складає 126 582,25грн. Крім того, відмова відповідача надати належну довідку для призначення заслуженої пенсії потягла за собою душевні страждання, хвилювання, порушення нормального ритму життя та необхідність неодноразових звернень до пенсійного фонду та суду. За таких обставин, просив суд стягнути з відповідача на свою користь 126 582,25 грн матеріальної та 50 000 грн моральної шкоди, заподіяної несвоєчасним наданням довідки та копій наказів для оформлення та призначення пенсії.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Київський склотарний завод» на користь ОСОБА_2 106 329,09 грн. в рахунок компенсації матеріальної шкоди, заподіяної неналежною видачею документів для оформлення пенсії.

Стягнуто з ТОВ «Київський склотарний завод» на користь ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок часткової компенсації здійснених витрат на оплату судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Васильченко В.П. в інтересах ТОВ «Київський склотарний завод» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ТОВ«Київський склотарний завод» відкликало довідки про підтвердження стажу пільгової роботи, видані до 05.05.2013 року включно, у зв`язку з тим, що вони є недійсними й такими, що не відповідають вимогам закону. Також вказав, що відсутність атестації робочих місць чи її неналежне оформлення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 року встановлено, що наведений недолік наказу № 198 від 29.12.1993 року про результати атестації не може свідчити про відсутність атестації робочих місць. Вказав і про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача, є його трудова книжка, отже видання ТОВ«Київський склотарний завод» довідки № 01-1078 від 10.11.2014 року взагалі не мало значення для призначення пільгової пенсії. Вказані обставин свідчать про те, що саме робітники Пенсійного фонду України діяли неправомірно, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 19 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, позивач працював на ПАТ «Київський склотарний завод» на посадах оператора склоформувальних машин та налагоджувальника склоробних автоматів і напівавтоматів. Дані професії передбачені Списком № 2, затвердженим Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

11.03.2013 позивач звернувся до Пенсійного фонду у Деснянському районі м. Києва з заявою про призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підтвердження факту пільгової роботи у вказаний період були надані, зокрема, пільгова довідка № 01-351 від 22.11.2012.

08.04.2015 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що пільгова довідка № 01-351 від 22.11.2012 не містить характеру виконуваних робіт, неповне посилання на постанову КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, в копії наказу про результати атестації робочих місць допущено виправлення року реєстрації даного наказу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2014 зобов`язано ПАТ «Київський склотарний завод» видати позивачу уточнюючу довідку за формою, визначеною додатком № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993. На виконання вказаного рішення, ПАТ «Київський склотарний завод» видано довідку № 01-1078 від 10.11.2014.

На виконання вказаного рішення Постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції від 22.10.2014 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 і запропоновано ПАТ «Київський склотарний завод» у строк до 29.10.2014 року самостійно виконати зобов`язання щодо видачі ОСОБА_2 уточнюючої довідки за формою, визначеної додатком №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року (а.с. 20).

За результатами виконавчого провадження на виконання рішення суду ПАТ «Київський склотарний завод» 26.12.2014 року ОСОБА_2 було видано довідку №01-1078 від 10.11.2014 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

27.04.2015 позивач повторно звернувся з заявою про призначення пенсії, однак листом-відповіддю № 3457/06-1 від 30.04.2015 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що пільгова довідка підтверджується первинними документами, однак позивачем не було надано жодного документа, який підтверджує роботу в шкідливих умовах праці, в наданій копії наказу про результати атестації робочих місць допущено виправлення року реєстрації даного наказу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з дня виникнення права на пільгову пенсію до часу отримання від відповідача належної довідки та призначення позивачу пільгової пенсії минуло 20 місяців 26 днів. Ураховуючи розмір пенсійних нарахувань, які б могли бути призначені ОСОБА_2 , у сумі 5063,29 грн, суд ввважав, що загальний розмір збитків, завданих позивачу складає 106 329,09 грн. Оскільки положення статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є спеціальними і не передбачають відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції відмовив у задоволенні таких позовних вимог.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведена норма передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця основної роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Згідно зі ст.62 закону «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж установлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. Коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ на підставі показань свідків. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таких висноків дійшов Верховний Суд у постанові від 6 березеня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 754/7305/15-а встановлено, що ОСОБА_2 має загальний стаж роботи 39 років та 10 місяців 1 день, з них 16 років, 11 місяців та 22 дні стажу роботи на посаді у шкідливих умовах, що передбачена списком № 2, затвердженим Постановою КМ СРСР від 22.08.1956 № 1173, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Вказане підтверджується записами записів трудової книжки ОСОБА_2 .Наведене також підтверджується довідкою № 01-1078 від 10.11.2014.

На підтвердження атестації робочого місця позивачем надані накази про результати атестації робочих місць, які ПФУ відмовився прийняти у зв`язку з наявністю виправлення дати прийняття в наказі №198 від 29.12.1993.

Однак, наведений недолік наказу №198 від 29.12.1993 не може свідчити про відсутність атестації робочих місць, а тому посилання ПФУ на вказану обставину як на підставу відмови є необґрунтованим.

Отже, ОСОБА_2 мав всі необхідні законодавчо встановлені підстави для призначення пенсії на пільгових умовах.

Постановами Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 754/7305/15-а встановлено, що саме дії Управління ПФУ Деснянського району м. Києва призвели до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_2 на отримання ним правильно нарахованого пенсійного забезпечення за рахунок держави, оскільки відмовляючи ОСОБА_2 в призначенні пенсії Управління діяло неправомірно.

При цьому, зобов`язуючи управління ПФУ призначити ОСОБА_2 пенсію за віком по списку № 2, суд виходив із того, що шестимісячний строк на звернення до суду у зв`язку з оскарженням першої відмови у призначенні пенсії пропущено, а тому пенсія підлягає призначенню з 27.04.2015 року, тобто, з дати другого звернення позивача про призначення пенсії.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Аналізуючи встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що ні пільгова довідка № 01-1078 від 10.11.2014 року, ні наказ про результати атестації робочих місць № 198 від 29.12.1993 не були основними документами для призначення пільгової пенсії позивачу, тобто, не мали вирішального значення для призначення такої пенсії, оскільки таким була трудова книжка позивача, яка містила усі необхідні дані.

Позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом не доведено, що заподіювачем шкоди є саме відповідач ТОВ «Київський склотарний завод», а тому відсутні підстави для покладення на ТОВ «Київський склотарний завод» передбаченої статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідальності.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Васильченка Володимира Петровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. В. Кулікова

В. А. Нежура