Номер провадження: 22-ц/813/4382/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року, постановлену судом у складі судді Науменко А.В. у м. Одеса,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 році ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернулась до Київського районного суду м. Одеси суду із заявою про забезпечення позову, в якій посилалась на те, що 18.05.2022 року сталась ДТП за участю автомобілів Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та Mersedes-Benz V250, державний номерний знак НОМЕР_2 , (власником якого є позивач), яким керував ОСОБА_3 . Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДПТ власнику автомобіля Mersedes-Benz V250, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 завдано матеріальні збитки у розмірі 1038235,01 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», страхова сума складає 130000 грн, яка виплачена ОСОБА_1 12.07.2022 року. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 908235,01 грн.

Позивач зазначає, що відповідач вчиняє дії спрямовані на уникнення відповідальності за вчинену ДТП, уникає спілкування з позивачем, відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки.

З метою недопущення відчуження майна або його частини на користь інших осіб ОСОБА_1 просила суд у заяві про забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , у тому числі на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242; автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 19.08.2022 року передав цивільну справу № 947/18262/22 за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до Приморського районного суду м. Одеси.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 18 жовтня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову відмовив. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з неможливості оцінити співмірність заявленої ціни позову із заходами забезпечення позову, оскільки звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та автомобіль, які належать відповідачу, ОСОБА_1 не зазначила та не довела вартість майна на яке просить накласти арешт.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , у тому числі на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242; автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Разом з тим, для відповідача не наступає жодних негативних наслідків від накладення арешту на вказане майно, крім як неможливість його відчуження. ОСОБА_1 посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18, відповідно до якої необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходу забезпечення може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Також ОСОБА_1 зазначила, що відповідач під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності змінював покази у порівнянні з поясненнями, які надавав на місці вчинення ДТП, намагаючись уникнути відповідальності, вказана обставина зазначена у постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року ОСОБА_2 та Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відповідно відзиву та пояснень на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву та пояснень не надходило.

Одеським апеляційним судом ОСОБА_2 копія ухвали про відкриття провадження та апеляційна скарга надсилалась на поштову адресу та отримана останнім 04.01.2023 року за адресою, яка зазначалася ОСОБА_2 у заявах адресованих апеляційному суду.

Копія ухвали про відкриття провадження та апеляційна скарга з додатками надсилалась Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО», поштовий конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся на адресу апеляційного суду не врученим із зазначенням причини «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Копія ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження надсилалась ОСОБА_1 на поштову адресу, та отримана останньою 04.01.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також копія ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження надсилалась на електронну пошту представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , вказану у заяві про забезпечення позову та апеляційній скарзі, та отримана ним 27.12.2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом отримання 14.02.2023 року судової повістки, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та її представника.

ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 03.02.2023 року.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином, надало заяву про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні зави про забезпечення позову до подачі позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242; 2) автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено суми майна на яке він просить суд накласти арешт, тому суд дійшов висновку, що відсутність доказів на підтвердження співмірності заяви про забезпечення позову до заявлених позивачем вимог позбавляє суд можливості дослідити збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання.

Так, зокрема, частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову позивач зазначив те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Mercedes-Benz V250 заподіяні матеріальні збитки на суду 1038235,01 грн. 12.07.2022 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплачено ОСОБА_1 страхову суму відповідно до полісу страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 130000 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 908235,01 грн, яку ОСОБА_2 повинен відшкодувати. Враховуючи суму, яка має бути відшкодована власнику автомобіля Mercedes-Benz V250 та обставини, що на теперішній час ОСОБА_2 вчиняв дії спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення ДТП, уникає спілкування з позивачем, відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки, то з метою недопущення відчуження майна або його частини на користь інших осіб, просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242; 2) автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, призначено розгляд справи в загальному позовному порядку в підготовче судове засідання.

Предметом позову у справі є стягнення шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 908235,01 грн.

Отже між сторонами по справі виник спір щодо невідшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12, 81 ЦПК України, суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242; 2) автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

На підтвердження належності ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки позивачем надана інформація зДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.08.2022 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242.

Проте, до заяви про забезпечення позову заявником не надано доказів належності ОСОБА_2 на праві власності автомобіля марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

В матеріалах справи дані щодо наявності у ОСОБА_2 будь-якого іншого майна, на яке може бути накладено стягнення в ході виконання судового рішення, відсутні.

При розгляді даної апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що з матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, предметом якого є стягнення майнової шкоди у значному розмірі, поведінку ОСОБА_2 , яка спрямована на уникнення відповідальності за вчинення ДТП, та враховуючи що обраний захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на земельну ділянку, яка належить відповідачу, є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку до набуття чинності рішення суду за позовом, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242.

Накладенням арешту обмежується лише право власника на розпорядження майном, і діє до вирішення спору по суті. Вжиття судом таких заходів забезпечення позову запроваджує законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі на автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 не підлягає задоволенню, оскільки матеріали відокремленого провадження не містить доказів належності ОСОБА_2 на праві власності автомобіля, та резолютивна частина судового рішення про забезпечення позову повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки про необхідність застосування заходу, передбаченого статтею 150 ЦПК України.

Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою за умови надання доказів належності ОСОБА_2 на праві власності автомобіля та викладення обставин, що обґрунтовують необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначених обставин належним чином не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер :10:000:0445, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

У задоволенні заяви в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі на автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 березня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов