Справа № 591/8257/21
Провадження № 2-др/591/4/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2023 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Ніколаєнко О.О.,
за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,
представника позивача-відповідача Ющенка А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 591/8257/21 за позовом
Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг,-
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.01.2023 у задоволенні позовних вимог за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 63 753,50 грн. за кредитним договором №1730-0148 від 04.09.2020 відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг шляхом визнання недійснимипунктів 10.1.2, 3.1.1.1, 3.1.1.2, п. 1 п.п. 3.2.2.1, п.п. 3.3.1, П.П. 3.5.1.1., п.п. 3.6.1, 3.6.2, 8.3, 3.41.1, 3.10.2, 3.10.2.1, 3.10.2.2 договору №1730-0148 від 04.09.2020 про споживчий кредит, зобов?язання вчинити дії відмовлено.

16.01.2023 представник відповідача за первісним позовом звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивованою тим, що в межах первісного позову відповідачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн., а також витрати на відправлення поштової кореспонденції в сумі 70 грн.

У судове засідання відповідач та його представник не з?явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду питання.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти заяви. Пояснив, що у межах справи за первісним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості представник відповідача не брав участі, заяви та клопотання, які надходили, стосувались лише зустрічного позову. Поданий відзив на позовну заяву був залишений судом без розгляду. Фактично представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. вступив у справу з окремим позовом про захист прав споживачів, у задоволенні якого було відмовлено. Усі послуги, вказані в акті виконаних робіт відсутні у матеріалах справи та не були здійснені. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, шо до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З наведених вище норм вбачається, що заява про стягнення понесених судових витрат у будь-якому випадку повинна бути подана до закінчення розгляду справи по суті. Враховуючи положення ч. 1 ст. 246 ЦПК України для відшкодування судових витрат після закінчення розгляду справи по суті необхідна не лише відповідна заява сторони, а і зазначення стороною до закінчення судових дебатів про наявність поважних причин, які перешкоджають подати докази понесення судових витрат до закінчення розгляду справи.

Судом встановлено, що 02.08.2022 разом із додатковими поясненнями представником ОСОБА_1 було надано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на відправку поштової кореспонденції (а.с. 201-225 т. 1). Про наміри подати докази щодо компенсації витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення заявив у заяві про проведення судового засідання у відсутність особи з додатковими поясненнями, яка була подана до суду 11.12.2022 (а.с. 227-230 т. 2). Із заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся 13.01.2023 (зареєстрована судом 16.01.2023), тобто у передбачений законом п?ятиденний з дня ухвалення рішення строк.

Тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення з питання розподілу витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що 29.05.2022 адвокатом Цурканом В.І. укладено з ОСОБА_1 договір про правничу допомогу, за умовами якого адвокат надає правничу допомогу клієнту у справі № 5914/8257/21 за позовом «АТ «Державний ощадний банк України » пр стягнення заборгованості. За умовами договору гонорар сплачується за фіксованою ставкою 5500 грн. (пункт 16 договору) (а.с. 12 т. 3).

Згідно розрахункової квитанції форми №29-05/2022 клієнт сплатив адвокату 5 500 грн. (а. с. 11 т. 3).

Відповідно до акту приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 03.06.2022 визначено перелік робіт, які адвокат здійснив у період з 29.05.2022 по 03.06.2022. Також надано додатковий акт, яким визначено перелік наданих послуг та виконаних робіт у період з 03.06.2022 по 10.01.2023 (а. с. 5-6,9-10 т. 3).

Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Аналіз наведених норм частини 4статті 137 ЦПК України, а також нормстатті 141 цього Кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі№ 916/1283/17 та від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, суд враховує, що до складу таких витрат віднесено, зокрема, підготовка відзиву на позовну заяву, який судом було повернуто без розгляду; підготовка клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом частково (витребувано докази по трьом пунктам заявленого клопотання із 22), підготовка клопотання про закриття провадження у справі, у задоволенні якого судом відмовлено, підготовка клопотання про наявність третьої особи, за наслідками розгляду якого суд не вбачав підстав для залучення особи, про яку йшлося у клопотанні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи складність справи, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт та фактично витрачений адвокатом час у зв?язку з наданням правової допомоги, у тому числі для участі у судових засіданнях, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача таких витрат у розмірі 1000 грн.

Представником відповідача за первісним позовом також заявлено клопотання про стягнення витрат на оплату поштових послуг. На підтвердження 02.08.2022 представником відповідача було надано копії квитанцій на суму 32,00 грн. про направлення 03.06.2022 із описом вкладення відзиву на позовну заяву (а.с. 224-225 т. 1). Враховуючи, що ухвалою суду від 14.06.2022 вказаний відзив було залишено без розгляду та повернуто його заявникові як такий, що поданий із порушенням передбачених статтею 178 ЦПК України строків, при вирішенні справи суд не приймав до уваги відзив, відсутні підстави для розподілу вказаних витрат.

Також представник відповідача просить стягнути витрати на оплату поштових послуг з надіслання заяви про ухвалення додаткового рішення та дода в сумі 38,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат разом із заявою про ухвалення додаткового рішення подано копії фіскальних чеків, накладної та опису вкладення (а.с. 7-8 т. 3). Про намір подати такі докази протягом п?яти днів з дня ухвалення рішення заявник повідомляв суд.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підставі наведеної норми витрати по оплаті поштових послуг в сумі 38,00 грн. підлягають розподілу та стягненню з позивача за первісним позовом на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Постановити у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг додаткове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1038 грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2023.

Суддя О.О. Ніколаєнко