Справа № 354/1154/22
Провадження № 2-з/354/1/23
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

13 січня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді Остап`юк М.В.

за участю секретаря Купчак І.Р.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу ОСОБА_2 вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 8/2022) до набрання законної сили рішенням суду за майбутнім позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення обов`язкової частки у спадщині.

Заява мотивована тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці ОСОБА_3 , яка згідно із заповітом заповіла їй все своє майно. Після смерті матері її брат ОСОБА_4 подав заяву до нотаріуса ОСОБА_2 про успадкування обов`язкової частки у спадщині. Однак, за життя мати проживала ввесь час з нею, брат жодної матеріальної допомоги не надавав. Крім того, останній погано ставився до матері, ображав та бив її. З огляду на це, вважає, що є правові підстави для зменшення його обов`язкової частки у спадщині. Відтак, за переконанням заявниці, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу ОСОБА_2 вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям після смерті ОСОБА_3 , у випадку задоволення судом позовних вимог, реальне виконання судового рішення може бути істотно утрудненим.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд про задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 2 цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абзацу 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір щодо розміру обов`язкової частки у спадщині при оформленні спадкових прав після смерті матері заявниці ОСОБА_3 .

Як вбачається із заповіту від 20.12.2019, посвідченого державним нотаріусом Мотрук Н.Д., зареєстрованого в реєстрі за №1040, спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповіла заявниці ОСОБА_1 .

Зі змісту документів, долучених до заяви про забезпечення позову встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя належали на праві власності: житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (свідоцтво № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 13.03.1987); житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 27.08.2012); земельна ділянка, площею 0, 0512 га з кадастровим номером :05:007:0480 (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27.08.2012); земельна ділянка, площею 0, 3717 га в ур. «Ровенька» с. Заріччя (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 086481 від 14.09.2005); земельні ділянки, площею 0,1 га з кадастровим номером :09:007:0213, площею 0,03 га з кадастровим номером :09:007:0210 та площею 0, 0504 га з кадастровим номером :09:005:0218 (Витяг з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності).

Розмір обов`язкової частки на вказане спадкове майно оспорюється заявницею, остання вважає, що розмір останньої підлягає зменшенню, оскільки її брат ОСОБА_4 погано відносився до матері та не надавав останній жодної допомоги.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявниця, а саме заборонити державному нотаріусу ОСОБА_2 вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 8/2022) до набрання законної сили рішенням суду за майбутнім позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення обов`язкової частки у спадщині, на даному етапі є обґрунтованими, узгоджуються з предметом майбутнього позову, носить тимчасовий характер, та не призведе до порушення прав спадкоємців.

З огляду на це, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін та уникнення труднощів під час виконання судового рішення в разі задоволення вимог заявниці, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити .

Заборони державному нотаріусу Мотрук Надії Дмитрівні вчиняти дії по оформленню та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 8/2022) до набрання законної сили рішенням суду за майбутнім позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення обов`язкової частки у спадщині.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що у відповідності до підпункту 1 частини 13 статті 158 ЦПК України, у разі неподання заявником відповідної позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали, заходи забезпечення позову, вжиті судом скасовуються.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Для виконання ухвали надати її копію заявнику.

Дана ухвала відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М. В. Остап`юк