Дата документу 02.02.2023
Справа № 334/603/23
Провадження № 2-ві/334/2/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

02 лютого 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді,

встановив:

Ленінським районним судом м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Баруліної Т.Є. розглядається цивільна справа № 334/603/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Запорізька загальноосвітня санаторна школа -інтернат № 7 І-ІІ ступенів» Запорізької обласної ради, третя особа Головне управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання направлення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії та виплату компенсації.

31.01.2023 позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід головуючому судді Баруліній Т.Є.. Заява про відвід мотивована тим, що ухвалою судді від 31.01.2023 його позовна заява залишена без руху. Проте, під час постановлення ухвали суддя Баруліна Т.Є. не взяла до уваги обставини, викладені ним в позовній заяві, які стосуються вирішених ухвалою процесуальних питань.

Також, 01.02.2023 позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що виходячи із змісту його заяви про відвід, процесуальне рішення судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліної Т.Є. не є підставою сумніву в неупередженості або об`єктивності судді. Проте, в позовній заяві зазначено, що він є інвалідом та мав покинути Україну через вторгнення збройних сил Російської Федерації до України, у зв`язку з чим фізично не має можливості виконати вимоги, передбачені частиною першою статті 177 ЦПК України щодо надіслання документів в паперовій формі іншим учасникам. Він сподівався на дотримання судом верховенства права і використання в цій ситуації акту прямої дії (Конституції), а також інших положень законодавства. Проти, суддя Баруліна Т.Є. залишила без руху позовну заяву, зазначивши, що позивач має усунити недолік щодо надіслання документів іншим учасникам справі в паперовій формі. Жодних згадок про інвалідність позивача, його обставини, посилання на акту прямої дії відсутні. Вважає, що суддею допущено дискримінацію по відношенню до нього, не враховано положень в тому числі статті 24 Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю. При визнанні заяви про відвід необґрунтованою, не було надано оцінку наведеним положенням міжнародних актів і практики Європейського суду з прав людини, наведеним у заяві. Вважає, що вказані обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про відвід з додатками, справу № 334/603/23, суддя дійшов наступних висновків.

Ухвалою від 01.02.2023 заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді Баруліній Т.Є. визнаний необґрунтованим. Заява про відвід передана на розгляд іншому судді.

Підстави для відводу судді визначені частиною першою статті 36 ЦПК України. Зазначені відповідачем у заяві про відвід судді обставини відповідають іншим обставинам, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, визначеним пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Вимоги до заяв про відводи встановлені статтею 39 ЦПК України, зокрема, відвід повинен бути вмотивованим. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Тобто, у даному випадку відповідач зобов`язаний надати докази упередженості та необ`єктивності головуючого судді Баруліної Т.Є., які на його думку полягають у порушенні принципу справедливого та неупередженого розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності судді відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінацією є ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними;

Зазначені в заяві про відвід судді та додаткових поясненнях обставини щодо дискримінації позивача є необґрунтованими, оскільки вимоги до позовної заяви, які визначені статтями 175, 177 ЦПК України та які були підставою для постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху, є обов`язковими для всіх позивачів, а отже у даному випадку позивач, який є інвалідом, не зазнає обмеження за ознакою інвалідності в реалізації свого права на звернення до суду, а отже дискримінація не має місця.

Суддя вважає, що зазначені у заяві про відвід обставини не дають жодних об`єктивних підстав вважати, що суддя Баруліна Т.Є. не є безсторонньою або що їй бракує неупередженості під час розгляду цивільної справи № 334/603/23.

Інші, наведені позивачем в заяві про відвід судді, обставини за своєю сутністю є його незгодою з постановленою суддею ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позивачем відводу, оскільки ним не наведено жодних підстав, визначених статтею 39 ЦПК України для відводу судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді.

Враховуючи вищевказане, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 260, 268 ЦПК України, суддя

постановив:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: