ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м.Суми

Справа №592/1555/22

Номер провадження 22-ц/816/27/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності :

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» - адвоката Скубира Олександра Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2022 року, ухвалене у складі Князєва В.Б., у м. Суми, повний текст якого складений 16 вересня 2022 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Акціонерного товариства «Сумський завод «Насосенергомаш» (далі АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»).

Свої вимоги мотивував тим, що з лютого 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, на підставі наказу № 189-к від 02 лютого 2021 року був звільнений з посади електрозварника ручного зварювання (зайнятого електрозварюванням виробів з підігрівом) 4 розряду цеху № 5, т/н НОМЕР_1 , у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Заявник звернув увагу, що наказ про звільнення не містить інформації та посилань на рішення МСЕК про неможливість продовження працівником роботи, на день звільнення відповідач такого рішення не мав. Підставою для звільнення позивача стали висновки про стан здоров`я за результатами періодичного медичного огляду, довідки комісії ЛПЗ підприємства № 63 (без дати) з висновком: потребує переводу на іншу роботу за станом здоров`я, та рекомендаціями комісії: потребує переводу на іншу роботу без впливу хімічних речовин.

Комісія підприємства діагноз не встановлювала, лише зазначила перелік лікарів, у яких необхідно пройти обстеження та зазначила, що наявні підозри на профзахворювання.

Позивач зауважив, що рекомендації не є кінцевим висновком, тобто при звільненні його з посади були порушені його права, які полягали у тому, що, не маючи висновку щодо наявності/відсутності у нього професійного захворювання, без встановлення діагнозу, відповідно до процедури визнання робітника таким, що не може виконувати свої обов`язки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, яка регламентована порядком, затвердженим Наказом МОЗ України № 246 від 21 травня 2007 року, зі змінами, внесеними Наказом МОЗ України та № 107 від 22 вересня 2017 року, відповідна комісія зобов`язана була направити його для проходження експертизи у спеціальному експертному лікувальному закладі, який відповідно до норми законодавства має право роботи такі висновки, при цьому роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників за своєю ініціативою, якщо стан здоров`я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов`язки.

Довідка № 63 не містить діагнозу, не містить підтвердження профзахворювання, тобто, за наявних обов`язкових підстав для направлення його на дообстеження на МСЕК, роботодавець видав наказ про звільнення.

Позивач вважає, що звільнення відбулося без достатніх правових підстав, без переведення на легшу роботу. Стверджує, що його не було завчасно попереджено про наступне вивільнення, його звільнили, попередивши за 10 днів, а не за два місяці; заяви про його звільнення, яка б давала можливість скоротити термін попередження, він не подавав.

Відповідачем не вжито всіх заходів для переведення його на іншу роботу відповідно до рекомендацій ЛКК за станом здоров`я, йому також не пропонували пройти додатковий медогляд.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» від 02 лютого 2021 року № 189-к «Про звільнення», поновити його на роботі, стягнути з підприємства на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не надав оцінки дотриманню товариством вимоги законодавства про попередження працівника за два місяці про майбутнє звільнення, обґрунтованості рішення профспілки щодо надання згоди на звільнення позивача. Суд не перевірив, чи відповідають запропоновані позивачу посади стану його здоров`я, чи зберігається за ними середній заробіток, не врахував, що товариством не були запропоновані всі вакантні посади, наявні на підприємстві.

Позивач наполягає на тому, що довідка комісії ЛПЗ підприємства № 63 (без дати) за результатами періодичного медичного огляду, з висновком: потребує переводу на іншу роботу за станом здоров`я, та рекомендаціями комісії: потребує переводу на іншу роботу без впливу хімічних речовин, не є достатньою підставою для його звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.

Належним документальним підтвердженням неможливості продовження виконання роботи працівником за станом здоров`я позивач вважає висновок ЛКК за результатами медогляду, а в разі необхідності МСЕК.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» зазначило, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такими, що не впливають на висновки суду, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

У відповіді на відзив апелянт наголошує на тому, що його звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки рекомендації комісії про необхідність переводу його на іншу роботу без впливу хімічних речовин не є достатньою підставою для його звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України . Також його звільнення відбулось без отримання обґрунтованої згоди первинної профспілкової організації, а тому просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову про поновлення позивача на роботі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 11 грудня 2019 року було видано наказ № 153-АГ «Про надання списків для медичного огляду робітників АТ», за результатами виконання якого складені відповідні списки. Відповідно до Списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам по цеху №5 у 2020 році, періодичному медичному огляду підлягає, в тому числі, електрозварник ручного зварювання (зайнятий електрозварюванням виробів з підігрівом) 4-го розряду ОСОБА_1 (пункт 80 списку), з підстав наявності на робочому місці нікелю, оксиду заліза, інфрачервоного випромінювання, підвищеної температури повітря, вимушеної робочої пози, що підтверджується Картою умов праці «Електрозварник ручного зварювання (зайнятий електрозварюванням виробів з підігрівом)» цеху №5 (робочі місця 205-209) (а.с. 94-116).

Відповідно до Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників AT «Сумський завод «Насосенергомаш» від 01 вересня 2020 року у ОСОБА_1 встановлений діагноз «ХОЗЛ гр С ЛН 0-1 ст., Хр 2 бічний неврит сл нервів НПС 2 ст», в зв`язку з чим йому протипоказана робота в умовах наявності заліза оксиду та нікелю, та він потребує переводу на іншу роботу за станом здоров`я (а.с. 117-124).

22 січня 2021 року ОСОБА_1 було попереджено про вивільнення в зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи, та запропоновано переведення на іншу роботу, згідно вакансій, існуючих на підприємстві, але ОСОБА_1 відмовився від запропонованих вакансій, про що було складено відповідний акт (а.с.125-128).

29 січня 2021 року Первинною профспілковою організацією AT «Сумський завод «Насосенергомаш» надано згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров`я (а.с. 129-130).

Наказом № 189-к від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 03 лютого 2021 року у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі в наслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 16).

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або зфізичною особою.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП Ураїни суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

У частині першій статті 170 КЗпП України встановлено, що працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про охорону праці» працівника, який за станом здоров`я відповідно до медичного висновку потребує надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести за згодою працівника на таку роботу на термін, зазначений у медичному висновку, і у разі потреби встановити скорочений робочий день та організувати проведення навчання працівника з набуття іншої професії відповідно до законодавства.

Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.

Відповідно до п.1.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №246 від 21 травня 2007 року (далі Порядок), з метою вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу проводяться періодичні медичні огляди.

Результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров`я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду (далі - Картка працівника) за формою, зазначеною у додатку 7, і до Медичної картки амбулаторного хворого (форма 025/о (п.2.16 Порядку)

На підставі Картки працівника Комісією видається працівнику медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за формою, зазначеною у додатку 8.

За результатами періодичних медичних оглядів (протягом місяця після їх закінчення) Комісія оформляє Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників (далі - Заключний акт) за формою, зазначеною у додатку 9, який складається у шести примірниках - один примірник залишається в закладі охорони здоров`я, що проводив медогляд, інші надаються роботодавцю, представнику профспілкової організації або вповноваженій працівниками особі, профпатологу, закладу державної

санітарно-епідеміологічної служби, робочому органу виконавчої дирекції Фонду (п. 2.17 Порядку).

Роботодавець зберігає за працівником на період проходження медогляду місце роботи (посаду) і середній заробіток та за результатами медичного огляду інформує працівника про можливість (неможливість) продовжувати роботу за професією (п. 2.21. Порядку).

Результати медичного огляду можуть бути оскаржені роботодавцем або громадянином у закладах охорони здоров`я вищого рівня або в судовому порядку (п.2.27. Порядку).

До функцій закладів охорони здоров`я належить, зокрема, визначення оздоровчих заходів (рекомендацій) як щодо кожного працівника, так і професійних груп, до яких входять:

динамічне обстеження та лікування,

реабілітація,

диспансерний нагляд за станом здоров`я працівників груп ризику професійних

захворювань,

тимчасове переведення за станом здоров`я на іншу роботу,

направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), військову-лікарську комісію (ВЛК) тощо (п.4.1.4.Порядку).

Заклад охорони здоров`я приймає рішення про профпридатність працівника, про що

робиться запис у Картці працівника (п. 4.1.5. Порядку).

Пункт 3.6. Порядку зобов`язує роботодавця не допускати до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров`я.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано позивачем, що стан здоров`я ОСОБА_1 перешкоджає продовженню роботи електрозварника ручного зварювання (зайнятого електрозварюванням виробів з підігрівом). За результатами медичного огляду, проведеного у 2020 році, позивачу встановлений діагноз: «ХОЗЛ гр С ЛН 0-1 ст., Хр 2 бічний неврит сл нервів НПС 2 ст», в зв`язку з чим медична комісія дійшла висновку про його непридатність для роботи за професією електрозварника в умовах дії хімічних речовин та потребу у переведення на іншу роботу за станом здоров`я (а.с. 18, 117-124).

Колегія суддів відхиляє твердження заявника апеляційної скарги про те, що підставою для звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України може бути виключно висновок МСЕК, як такий, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1. ст.170 КЗпП України та Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №246 від 21 травня 2007 року, медичний висновок за результатом періодичного медичного огляду про непридатність працівника для роботи за професією є достатньою підставою для роботодавця не допускати його до роботи та перевести на іншу роботу за його згодою.

Врахувавши, що ОСОБА_1 не міг продовжувати роботу електрозварника ручного зварювання (зайнятого електрозварюванням виробів з підігрівом) за станом здоров`я, згоди на переведення на іншу роботу не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України проведене з дотриманням вимог трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що товариством не було запропоновано позивачу всіх наявних на підприємстві вакансій колегія суддів відхиляє, як безпідставні, оскільки до справи наданий акт від 22 січня 2021 року, складений уповноваженими особами товариства, про ознайомлення позивача з наявними вакансіями у різних підрозділах підприємства у загальній кількості 75 вакансій, який він відмовився підписати. Вказаним актом також засвідчена відмова позивача від переведення на іншу роботу.

ОСОБА_1 не заперечує, що згоди на переведення на будь-яку із запропонованих на підприємстві посад він не висловив.

Твердження заявника апеляційної скарги про недотримання роботодавцем двомісячного строку попередження про звільнення, передбачене частиною 1 статті 49-2 КЗпП України, не впливає на висновки суду по суті спору, оскільки зазначена норма трудового закону поширюється лише на випадки звільнення працівників на підставі п.1 статті 40 КЗпП України, та не підлягає до застосування у правовідносинах, що склались між сторонами у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності, на думку апелянта, його звільнення за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення, тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10 січня 2023 року .

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко