Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2023 Справа №607/250/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (за період з 01 січня 2019 року по 30 листопада 2021 року), за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (за період з 01 грудня 2021 року по 01 липня 2022 року) в сумі 42 609,22 грн, а також 2481,00 грн судового збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення тепловою енергією житла за адресою: АДРЕСА_1 , яке займає ОСОБА_1 . Згідно з ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу УPCP та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків відповідач за надані позивачем послуги зобов`язаний щомісячно вносити на його рахунок оплату за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Однак передбачених зазначеними нормами обов`язків ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого за період 01 січня 2019 року по 01 липня 2022 року заборгував підприємству 42609,22 грн. Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою періодично здійснювалась проплата, яка свідчить про те, що термін позовної давності переривався). З 01 грудня 2021 року у місті у відповідності до законодавства України вступили в дію нові договірні відносини між Споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та надавачем послуг КП «ТМТКЕ». На даний момент чинним є публічний договір приєднання, який діє з 01 грудня 2021 року та оприлюднений на сайті КП «ТМТКЕ».

Нарахування за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з постачання теплової енергії та гарячої води проводиться згідно тарифів, встановлених виконавчим комітетом Тернопільської міської ради: № 827 від 05 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води»; № 1105 від 01 грудня 2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води». Добровільно ліквідувати борг відповідач відмовляється, а тому сума боргу підлягає стягненню з нього в примусовому порядку.

Ухвалою судді від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/250/23 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР Дишкант М. Р. не з`явилася, надіслала на електронну пошту суду клопотання, у якому просить здійснити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав суду. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 травня 2001 року.

Як вбачається із довідки про осіб, зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року по 21 січня 2023 року, за вказаною адресою зареєстрований лише ОСОБА_1 з 21 грудня 1974 року.

Протягом 2018 2022 років були складені акти про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період за адресою АДРЕСА_3 , зокрема 22 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року, 18 жовтня 2020 року, 13 жовтня 2021 року.

25 січня 2022 року позивачем КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» складено повідомлення № 199/17/81 ОСОБА_3 про наявність станом на 01 січня 2022 року заборгованості у розмірі 34 487,60 гривень за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість протягом 15 днів.

Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 ) від 07 липня 2022 року за період січня 2019 року червня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 42 609,22 грн.

Також судом установлено, що рішенням Тернопільської міської ради № 8/п16/04 від 11 липня 2022 року перейменовано вулицю ОСОБА_4 на вулицю Патріарха Любомира Гузара.

Відтак, до виниклих між сторонам правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

З оборотносальдової відомості по всьому періоду споживання відповідачем вбачається, що заборгованість виникла та накопичувалася за споживачем в період з січня 2019 року. Відповідач здійснював систематичну періодичну оплату за опалення та гарячу воду. Дане підтверджують наступні оплати за опалення: січень 2019 року 1 172,12 грн, лютий 2019 року 1 015,48 грн, квітень 2019 року 2 183,53 грн, червень 2019 року 335,36 грн, липень 2020 року 100,48 грн, січень 2021 року 89,00 грн; та за гарячу воду: січень 2019 року 182,72 грн, лютий 2019 року 182,72 грн, квітень 2019 року 341,51 грн, червень 2019 року 143,71 грн, вересень 2019 року 182,72 грн. З оплат, зазначених у відомості, слідує, що дії ОСОБА_1 спрямовані на погашення боргу, але не в повній мірі, що і зумовило його накопичення.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житловокомунальні послуги», Цивільним Кодексом України (далі ЦК), а також Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690 (далі Правила).

Стаття 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» визначає, що житловокомунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житловокомунальні послуги», учасниками відносин у сфері житловокомунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житловокомунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житловокомунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Порядок оплати за житловокомунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житловокомунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житловокомунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житловокомунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором (пп. 5 п. 47 Правил).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житловокомунальні послуги», індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житловокомунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житловокомунальної послуги.

Згідно із ст. ст. 322, 360 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК).

Згідно із ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17ц).

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку і підключена до єдиної мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач не звертався. Факт отримання вказаних послуг відповідачем не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення (гаряче водопостачання) відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак відповідач їх оплату в повному обсязі не здійснював.

У відповідності зі статтею 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію, та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 62951 цс 15 від 20 квітня 2016 року, міститься правова позиція, в якій зазначено «що хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житловокомунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житловокомунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житловокомунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житловокомунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 210/5796/16ц від 18 березня 2019 року, в якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільноправовий обов`язок з оплати отриманих житловокомунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Встановивши, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку що з цих підстав позов КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР підлягає до задоволення шляхом стягнення в його користь із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 42 609,22 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 263, 265, 268, 273, 280283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 42 609 (сорок дві тисячі шістсот дев`ять), 22 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну),00 гривню сплаченого судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго», , адреса місцезнаходження: вул. Франка, 16, м. Тернопіль, 46025.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддя О. Я. Герчаківська