Ухвала

Іменем України

09 січня 2023 року

м. Київ

справа № 522/871/17

провадження № 61-12409ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», яка підписана представником Заплішною Ольгою Дмитрівною, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», про визнання зобов`язань припиненими,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ПАТ «Фідобанк» про захист прав споживача за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок прийняття (акцепту) пропозиції ПАТ «Фідобанк» щодо реструктуризації його кредиту в іноземній валюті за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року (оферти) між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 на узгоджених сторонами умовах. Зі свого боку ОСОБА_1 виконав в повному обсязі свої зобов`язання за узгодженими між сторонами умовами реструктуризації заборгованості, сплативши 2 671 002,86 грн, що підтверджується квитанцією № 401551852 від 07 квітня 2017 року, а відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань, а отже, на думку позивача, виконання ним в повному обсязі обумовлених сторонами зобов`язань породжує правові наслідки, передбачені частиною першою статті 598, статтею 599, пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України, а саме: зобов`язання між сторонами за кредитним договором з фізичною особою № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року припиняються, та, відповідно, припиняються похідні від них зобов`язання за іпотечним договором від 13 жовтня 2011 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року у складі судді: Бойчука А. Ю., позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненими всі зобов`язання за кредитним договором з фізичною особою № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року (зі змінами та доповненнями), що укладений 26 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_2 , який на підставі договору про переведення боргу від 13 жовтня 2011 року та додатковою угодою № 4 від 13 жовтня 2011 року до кредитного договору з фізичною особою № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року був замінений на ОСОБА_1 . Визнано припиненими всі зобов`язання за іпотечним договором (з фізичною особою) від 13 жовтня 2011 року, укладеним між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Кобзарем О. Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 1863, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 (номер РПВН: 20281010), загальною площею 134,1 кв.м, житловою площею 67,8 кв.м. Знято (скасовано) зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 (номер РПВН: 20281010), зареєстровану на підставі іпотечного договору від 13 жовтня 2011року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Кобзарем О. Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 1863, - реєстраційний номер обтяження: 11720129; зняти (скасувати) зареєстровану в Державному реєстрі іпотек іпотеку квартири АДРЕСА_1 (номер РПВН: 20281010), зареєстровану на підставі Іпотечного договору від 13 жовтня 2011року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Кобзарем О. Ю. та зареєстрованим за реєстровим № 1863, реєстраційний номер обтяження: 11719957.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 16 лютого 2016 року ПАТ «Фідобанк» звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією (офертою) за вих. № 2-3-5-1/1167 щодо реструктуризації його кредиту в іноземній валюті за кредитним договором у зв`язку з підписанням ПАТ «Фідобанк» в числі інших банків Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті від 07 травня 2015 року. У вказаній оферті ПАТ «Фідобанк» запропонував ОСОБА_1 внести зміни в кредитний договір щодо здійснення реструктуризації існуючої заборгованості в іноземній валюті. 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 сплатив на визначений у оферті ПАТ «Фідобанк» рахунок 1 гривню, що підтверджується квитанцією № 350678091 від 25 лютого 2016 року та за умовами оферти, є акцептом пропозиції ПАТ «Фідобанк». Таким чином ОСОБА_1 було акцептовано оферту ПАТ «Фідобанк» у порядку, строки та спосіб, визначений відповідачем.

Суд першої інстанції вказав, що на виконання умов оферти ПАТ «Фідобанк» було надано на розгляд ОСОБА_1 проект додаткової угоди до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 . Згідно з умовами додаткової угоди до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, наданої ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_1 щодо реструктуризації його кредиту, станом на дату реструктуризації (29 лютого 2016 року) ОСОБА_1 мав перед ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року в розмірі 181 494,13 дол. США. Вказаною додатковою угодою було також встановлено, що нараховані та несплачені, нараховані та прострочені до сплати проценти за користування кредитом в загальній сумі 26 618,41 дол. США капіталізуються в основний борг та стають частиною кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором в сумі 181 494,13 дол. США переводиться в гривню за офіційним курсом НБУ гривні до дол. США станом на дату реструктуризації та становить 4 910 212,79 гривень. додаткова угода щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року є укладеною з 25 лютого 2016 року та, відповідно, датою реструктуризації кредиту (заборгованості) ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року є 29 лютого 2016 року. 20 травня 2016 року на підставі рішення правління НБУ № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Фідобанк». Станом на час розгляду справи відповідачем не виконано умови реструктуризації заборгованості за Кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року щодо припинення зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення Частини 2 Кредиту (50% простроченої та строкової заборгованості за кредитом в сумі 2 455 105,40 грн.) шляхом прощення.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки датою реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року є 29 лютого 2016 року, тобто реструктуризація боргу, в тому числі прощення його частини, відбулася до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк», то, незважаючи на запроваджену процедуру ліквідації відповідача, зобов`язання ПАТ «Фідобанк», прийняті до запровадження такої процедури, мають виконуватися належним чином відповідно до умов угоди про реструктуризацію. Не виконавши свої зобов`язання за Кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року на узгоджених сторонами 25 лютого 2016 року умовах, ПАТ «Фідобанк» в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань, а отже виконання ОСОБА_1 зі свого боку в повному обсязі обумовлених сторонами зобов`язань породжує правові наслідки, передбачені частиною першою статті 598, статті 599, статті 611 ЦК України, а саме: зобов`язання між сторонами за Кредитним договором з фізичною особою № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року припиняються.

У квітні 2021 року державна організація (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб), як особа, яка не брала участі у справі, оскаржила в апеляційному порядку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року та просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального й матеріального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2021 року клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року задоволено. Поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року клопотання ТОВ «Олком-Лізинг» про залучення правонаступника відповідача задоволено. Залучено до участі у справі ТОВ «Олком-Лізинг», як правонаступника ПАТ «Фідобанк».

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що до Одеського апеляційного суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про залучення правонаступника ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг». Вказана заява вмотивована тим, що 13 серпня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір № GL3N218733 відступлення (купівлі продажу) прав вимоги за Кредитним договором №014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, раніше укладеним між ОСОБА_1 , як позичальником, та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк». ПАТ «Фідобанк» передало ТОВ «Олком-Лізинг» у повному обсязі належне йому право вимоги за кредитними зобов`язаннями з Кредитного договору №014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, у тому числі графіків здійснення платежів та додаткових договорів (угод) договорів про внесення змін і доповнень, викладених у новій редакції. ТОВ «Олком-Лізинг» набуло від ПАТ «Фідобанк» окрім права вимоги за Кредитним договором №014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, права вимоги за договорами забезпечення, а саме договором іпотеки від 13 жовтня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Кобзарем О.Ю. за реєстровим номером 1863. З матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» було укладено Договір №GL3N218733 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до умов Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ТОВ «Олком-Лізинг» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 , що є позичальником за кредитним договором №014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року. Оскільки відбулося правонаступництво прав та обов`язків ПАТ «Фідобанк» внаслідок відступлення права вимоги, має місце заміна відповідача у зобов`язаннях, які є предметом спору у даній справі, ТОВ «Олком-Лізинг» підлягає залученню до участі у справі як процесуальний правонаступник сторони відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 рокуапеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року в справі №522/871/17 закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю;

апеляційний суд встановив, що права Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не є порушеними. Тому немає правових підстав вважати, що оскаржуваним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року вирішувались права та обов`язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. За таких підстав апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає закриттю.

09 грудня 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Заплішною О. Д., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року: у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення відмовлено; касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка підписана представником Заплішною О. Д., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року залишено без руху та встановлено для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб недоліки, визначені ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року, усунуто.

У касаційній скарзі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб міститься клопотання поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано, тим, що вступна та резолютивна частини ухвали Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року були оголошені в судовому засіданні 23 листопада 2022 року, повний текст якої на день подання скарги не складений. Повний текст ухвали Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не отримував.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

Оскаржена ухвала Одеського апеляційного суду постановлена 23 листопада 2022 року (повне судове рішення складено 12 грудня 2022 року). Касаційна скарга подана 09 грудня 2022 року. Тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб укасаційній скарзі, яка підписана представником Заплішною О. Д., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та передати справу до апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

13 квітня 2021 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло звернення ТОВ «Олком-Лізинг», який зазначає, що 13 вересня 2020 року між ТОВ «Олком-Лізинг» (новий кредитор) та ПАТ «Фідобанк» (первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL3N218733, відповідно до якого банк відступив права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку 1, за кредитними договорами (іпотеки, поруки, застави). ТОВ «Олком-Лізинг» зазначає, що фактично ним придбано права вимоги за Кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року (зі змінами та доповненнями), та за Іпотечним договором від 13 жовтня 2011 року, які на дату проведення відкритих торгів (аукціону) були припиненими, а тому предмет продажу відсутній, про що невідомо було ТОВ «Олком-Лізинг», як покупцю, оскільки така інформація не була відома, як і не було відомо про існування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року у справі № 522/871/17. За таких обставин має місце те, що начебто Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпідставно включено права вимоги за Кредитним договором №014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року (зі змінами та доповненнями), та за Іпотечним договором від 13 жовтня 2011 року, до ліквідаційної маси ПАТ «Фідобанк» та виставлено на продаж. Проте права вимоги за Кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року (зі змінами та доповненнями), та за Іпотечним договором від 13 жовтня 2011 року є дійсними;

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до ліквідаційної маси може бути включене лише дійсне право вимоги неплатоспроможного банку, наявне станом на початок процедури виведення банку з ринку. Ця справа безпосередньо впливає на права та інтереси Фонду, як установи, що несе відповідальність за дії Уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «Фідобанк». Право вимоги за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року фактично припинене під час ліквідації банку за рішенням суду через прощення боргу з боку ПАТ «Фідобанк», що не можливо в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

Уповноваженою особою Фонду було проведено перевірку правочинів банку, та було виявлено правочин, що має ознаки нікчемного на підставі пунктів 1, 2, 6 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: правочин щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, та правочин з прощення частини кредиту позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року в сумі 2 455 105,40 грн. Враховуючи, що реструктуризація заборгованості та прощення боргу є правочинами які вчинені протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк», та мають ознаки нікчемних, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було подано апеляційну скаргу, оскільки зазначені правочини судом першої інстанції на предмет їх нікчемності не перевірявся всупереч положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 354/397/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 438/592/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 127/14035/17-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 629/2156/15, від 04 червня 2019 року справі №916/3156/17, від 26 липня 2018 року у справі №911/954/16, від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц. Апеляційний суд не допустив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі як єдиного суб`єкта, уповноваженого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спростування дійсності правочинів на підставах, визначених частиною третьою статті 38 3акону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Апеляційний суд не виконав обов`язку щодо судового контролю на предмет нікчемності правочинів щодо реструктуризації та прощення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк» за статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що 16 лютого 2016 року ПАТ «Фідобанк» звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією (офертою) за вих. № 2-3-5-1/1167 щодо реструктуризації його кредиту в іноземній валюті за кредитним договором у зв`язку з підписанням ПАТ «Фідобанк» в числі інших банків Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті від 07 травня 2015року.

У вказаній оферті ПАТ «Фідобанк» запропонував ОСОБА_1 внести зміни в кредитний договір щодо здійснення реструктуризації існуючої заборгованості в іноземній валюті.

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 сплатив на визначений у оферті ПАТ «Фідобанк» рахунок 1 гривню, що підтверджується квитанцією № 350678091 від 25 лютого 2016 року та, за умовами оферти, є акцептом пропозиції ПАТ «Фідобанк».

Таким чином ОСОБА_1 було акцептовано оферту ПАТ «Фідобанк» у порядку, строки та спосіб, визначений відповідачем.

На виконання умов оферти ПАТ «Фідобанк» було надано на розгляд ОСОБА_1 проект додаткової угоди до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 .

Згідно з умовами додаткової угоди до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року, наданої ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_1 щодо реструктуризації його кредиту, станом на дату реструктуризації (29 лютого 2016 року) ОСОБА_1 мав перед ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року в розмірі 181 494,13 дол. США, яка включає в себе:

суму залишку строкової заборгованості за кредитом (основна заборгованість) в розмірі 142 940,78 дол. США;

суму простроченої до повернення заборгованості за кредитом (основної заборгованості) в розмірі 11 934,94 дол. США;

суму нарахованих, але не сплачених процентів за користування кредитом в розмірі 742,28 дол. США;

суму нарахованих та прострочених до сплати процентів за користування кредитом в розмірі 25 876,13 дол. США.

Вказаною додатковою угодою було також встановлено, що нараховані та несплачені, нараховані та прострочені до сплати проценти за користування кредитом в загальній сумі 26 618,41 дол. США капіталізуються в основний борг та стають частиною кредиту. Загальна сума заборгованості за кредитним договором в сумі 181 494,13 дол. США переводиться в гривню за офіційним курсом НБУ гривні до дол. США станом на дату реструктуризації і становить 4 910 212,79 грн.

Згідно довідки, наданої представником ПАТ «Фідобанк», на сьогоднішній день заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року становить:

прострочена заборгованість за кредитом - 208 945,28 грн;

строкова заборгованість за кредитом - 4 701 265,51 грн;

прострочена заборгованість за відсотками - 154 418,06 грн;

строкова заборгованість за відсотками - 29 427,62 грн;

пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 17 702,53 грн;

пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 12 111,17 грн.

На виконання умов реструктуризації до Кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року ОСОБА_1 було сплачено на користь ПАТ «Фідобанк» 2 671 002,86 грн, що підтверджується квитанцією № 401551852 від 07 квітня 2017 року, наявною в матеріалах справи.

Додаткова угода щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_1 до кредитного договору № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року є укладеною з 25 лютого 2016 року та, відповідно, датою реструктуризації кредиту (заборгованості) ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1581/2/16092 від 26 травня 2008 року є 29 лютого 2016 року.

20 травня 2016 року на підставі рішення Правління НБУ № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Фідобанк».

При зверненні до суду з апеляційною скаргою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилався на те, що судом першої інстанції не враховано його права.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №160/4130/19 (адміністративне провадження №К/9901/36116/19) вказано, що: «судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17 вказано, що: «відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним».

Встановивши, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року не вирішувалось питання про права та обов`язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 389, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання державної організації (установи, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», яка підписана представником Заплішною Ольгою Дмитрівною, про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Відмовити державній організації (установі, закладу) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Заплішною Ольгою Дмитрівною, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», про визнання зобов`язань припиненими.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков