Постанова

Іменем України

09 березня 2023 року

м. Київ

справа № 754/16117/20

провадження № 61-7946св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний університет фізичного виховання і спорту України,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Національного університету фізичного виховання і спорту України на постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року в складі колегії суддів: Савченка С. І., Ігнатченко Н. В., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олімпійського коледжу імені Івана Піддубного, правонаступником якого є Національний університет фізичного виховання і спорту України, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути заборгованість з виплати середнього заробітку станом на 22 листопада 2019 року в розмірі 651 511,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він працював в Олімпійському коледжі імені Івана Піддубного на посаді заступника директора з фінансової і кадрової роботи.

07 березня 2018 року його було прийнято на військову службу за контрактом тривалістю три роки до 07 березня 2021 року. Відповідно до гарантованих йому як військовослужбовцю частиною третьою статті 119 КЗпП України прав за ним на весь час проходження військової служби зберігаються трудові відносини та середньомісячний заробіток.

Однак, відповідач у порушення вимог закону не виплачує йому в повному обсязі середньомісячний заробіток, внаслідок чого виникла заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність заборгованості та її розмір, клопотання про проведення судово-бухгалтерської або судово-економічної експертизи не заявив.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено з Національного університету фізичного виховання і спорту України на користь ОСОБА_1 борг по виплаті середнього заробітку за період із 07 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року в розмірі 321 582,20 грн. У решті позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що за позивачем, який був прийнятий на військову службу за контрактом, зберігається місце роботи, посада і середній заробіток, який він отримував у відповідача на час укладення контракту. Надані сторонами докази дають достатньо підстав визначити розмір заборгованості по виплаті середнього заробітку за спірний період, який згідно з розрахунками суду складає 321 582,20 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2022 року Національний університет фізичного виховання і спорту України звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 143/280/17 та від 06 травня 2020 року в справі № 182/1861/15-ц.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини справи, не врахував, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у відповідача заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

20 вересня 2022 року справа № 754/16117/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Установлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Олімпійським коледжем імені Івана Піддубного, правонаступником якого є Національний університет фізичного виховання і спорту України.

07 березня 2018 року між Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , солдатом запасу, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України.

Згідно з частиною третьою статті 119 КзпПУ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи,посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Рішенням Ради національної безпеки та оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України.

Законом України від 17 березня 2014 року затверджений Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», який набрав чинності 18 березня 2014 року.

Установивши, що позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України під час дії ситуації, що загрожує національній безпеці України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що на нього поширюються гарантії, передбачені статтею 119 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд установив, що середньоденний заробіток позивача становить 1 220,58 грн.

Позивач просив стягнути середній заробіток за період із 07 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року, який включає 19 повних місяців, 16 робочих днів у березні 2018 року та 16 робочих днів у листопаді 2019 року.

Загальна сума середнього заробітку за цей період становить 514 474,47 грн, яка визначена апеляційним судом з дотриманням вимог Порядку № 100.

З наданої позивачем виписки АТ КБ «ПриватБанк» по його заробітному рахунку, яка узгоджується з наданою відповідачем довідкою АТ КБ «ПриватБанк» щодо зарахувань заробітної плати, установлено, що в період з 07 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року відповідач виплатив позивачу 192 892,27 грн. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виплати позивачу середнього заробітку в спірний період відповідач не надав.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період із 07 березня 2018 року по 22 листопада 2019 року в розмірі 321 582,20 грн.

Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених у касаційній скарзі постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками суду та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного університету фізичного виховання і спорту України залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко