ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1843/22

Провадження № 22-ц/4820/177/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Управління ДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мазурок О.В. від 13 червня 2022 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року № 2270/14181/11 залишається невиконаною з вини посадових і службових осіб відповідача, є триваючим в часі правопорушенням та продовжуваним деліктом. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист. Відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає внаслідок прямої вказівки закону - ст. 23 ЦК України та ст. 56 Конституції України. Право на відшкодування моральної шкоди та підстава для такого відшкодування є безумовними в силу генерального делікту, а наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування шкоди в порядку ч. 1 ст. 23 ЦК України не є обов`язковою.

Внаслідок невиконання рішення суду порушені його права: конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади держави Україна в частині правомірності та добросовісності; право приватної власності на паспортну книжечку, яка є його власністю; право на справедливий суд та на судовий захист.

Завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, які він зазнав внаслідок невиконання рішення суду.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2019 року встановлено факт невиконання рішення суду у справі № 2270/14181/11.

Крім того, постановою Верховного Суду від 20.09.2021 року залишено в силі рішення суду в справі №686/4032/21 про стягнення 500 грн. моральної шкоди за період з 09.02.2021 року по 15.02.2021 року, постановою Верховного Суду від 03.02.2022 року залишено в силі постанову Хмельницького апеляційного суду в справі №686/13784/21 про стягнення 300 грн. моральної шкоди та встановлено порушення прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності Держави Україна.

З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду, завдану невиконанням рішення суду, у розмірі 252 млрд. грн. за період з 06 год. до 07 год. 18.01.2022 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.06.2022 року у позові ОСОБА_1 до держави України в особі Управління ДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням постанови суду у справі 2270/14181/11 за 18.01.2022 року з 06 год. по 07 год. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На його думку, судом першої інстанції не враховано наявність підстав для відшкодування завданої йому моральної шкоди. Не прийнято до уваги преюдиційні рішення щодо спірних тотожних правовідносин - постанови Верховного Суду у справах №686/8422/20, №686/13784/21, №686/4032/21, а також судову практику ЄСПЛ. Також його не повідомлено належно про час та місце розгляду справи, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

У відзиві Управління ДМС України в Хмельницькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Постановою про закінчення провадження ВП №33223826 від 28.12.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року. ОСОБА_1 у 2012 році отримав новий паспорт, що ним не заперечувалося у справі №2270/14181/11, однак безпідставно вимагає вклеїти фотокартку у паспорт, який втрачено, що також встановлено у справі №560/162/19. Позивачем не зазначено, якими діями чи бездіяльністю УДМС України в Хмельницькій області завдано йому моральну шкоду та не надано доказів, які підтверджують вчинення протиправних дій Управлінням УДМС України в Хмельницькій області та причинного зв`язку між протиправними діями і заявленою шкодою. Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/8422/20 вже стягнуто йому завдану моральну шкоду у розмірі 10510 грн., тобто, судом уже розглянуто позовну заяву подану з аналогічних підстав.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає в повній мірі принципу законності.

Так, встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2011 року у справі №2270/14181/11, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, адміністративний позов було задоволено частково та зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2021 року, стягнено з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 10510 грн. моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Так, статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з врахуванням наведених норм права в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа № 641/8857/17).

Апеляційний суд констатує, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року (справа № 2270/14181/11) про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки, дійсно залишається невиконаною, і об`єктивно не може бути виконана у зв`язку з втратою паспорта ОСОБА_1 , в який зобов`язано вклеїти його фотографію.

В свою чергу порушене право позивача відновлено шляхом оформлення та видачі 22.11.2012 року ОСОБА_1 нового паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який особисто ним отриманий.

При цьому чинною залишається постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 3322382 від 28.12.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11.

Вказані обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.03.2022 року у справі № 686/1018/22, що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник Управління ДМС у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди, і є преюдиційними відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що за 18.01.2022 року з 06 год. по 07 год. ОСОБА_1 впродовж однієї години завдано моральну шкоду внаслідок невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року (справа № 2270/14181/11).

При цьому дійсно позивач реалізував своє законне право на відшкодування моральної шкоди за невиконання судового рішення. Тому висновки суду щодо безпідставності та недоведеності заявлених позовних вимог є правильними.

Разом з тим, суд прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права (неповідомлення позивача про розгляд справи), на що посилався апелянт в апеляційній скарзі.

Так, згідно ч.ч.1-2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5, 8 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси тощо.

В матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 128 ЦПК України, щодо повідомлення позивача про розгляд справи 13.06.2022 року.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 просив розглядати справу без його участі, проте це не виключало обов`язок суду належно повідомити його про судове засідання у справі.

Відтак суд першої інстанції допустив істотне порушення норм процесуального права - справу розглянуто судом 13.06.2022 року за відсутності позивача, не повідомленого належно про дату, час і місце засідання суду.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Управління ДМС України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди завданої невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 за 18 січня 2022 року з 06 год. до 07 год. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2023 року.

Судді

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк