Номер провадження: 22-ц/813/2273/23
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року про повернення скарги постановлену під головуванням судді Аліної С.С. по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кобилко В.С.,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кобилко В.С., в якій просив суд скасувати постанову вищезгаданого державного виконавця від 08 червня 2021 року №ВП 65710941 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року скаргу повернуто скаржнику, з підстав не усунення скаржником недоліків скарги у встановлений судом строк.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначив, що отримавши 24 вересня 2021 року на поштовому відділенні ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року про залишення його скарги без руху, ОСОБА_1 28 вересня 2021 року направив замовним листом на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заяву про усунення недоліків.

Відзиву до апеляційного суду не надходило.

09 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з заявою у якій просив суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року повністю та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кобилко В.С., про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2021 року №ВП 65710941 щодо стягнення виконавчого збору та визнати дії державного виконавця неправомірними.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що скаржник не виконав вимоги ухвали від 02 липня 2021 року про залишення скарги без руху, а тому відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України скарга підлягає поверненню.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справ, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кобилко В.С., в якій просив суд скасувати постанову вищезгаданого державного виконавця від 08 червня 2021 року №ВП 65710941 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику строк для виправлення недоліків не більше десяти днів з дня отримання скаржником ухвали.

Доказів отримання ОСОБА_1 копії вищевказаної ухвали матеріали справи не містять.

Натомість матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, яка відправлена засобами поштового зв`язку 28 вересня 2021 року, що підтверджується конвертом (а.с.12).

У вказаній заяві скаржник зазначив, що отримав ухвалу суду про залишення скарги без руху 24 вересня 2021 року, крім того скаржник додав до заяви копію листа з позначкою про отримання ухвали від 02 липня 2021 року, копію постанови державного виконавця від 08 червня 2021 року та копію скарги про визнання дій державного виконавця Кобилко В.С. незаконними.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року скаргу повернуто скаржнику, з підстав того, що скаржник у своїй заяві зазначив недоліки своєї скарги, проте саму скаргу яка б відповідала вимогам ст. 175-177 ЦПК України скаржник так і не подав.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, оскільки суд першої інстанції не з`ясував які саме дії державного виконавця оскаржуються з приводу виконання.

А саме, оскарження стягнення виконавчого збору, накладеного постановою державного виконавця, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №733/889/17, від 31 березня 2020 року.

Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд виходив з наступного.

Згідно зі ст.1 закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1 ст.5 закону №1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст.74 закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин юрисдикція адмінсудів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адмінсудів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі №2-01575/11, від 13.03.2019 у справі №545/2246/15-ц, від 3 та 10.04.2019 у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі №758/8095/15-ц.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог п. 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо заяви ОСОБА_2 , в якій він просить постановити нове судове рішення, яким скаргу вирішити по суті, слід зазначити, що це не входить до повноважень апеляційного суду, які визначені нормами ЦПК України.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, в ході якого необхідно врахувати що оскаржувані дії державного виконавця стосуються стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року про повернення скарги скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 13 лютого 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра