РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24.12.1997 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Залізничним районним відділом ЗАГС м.Львова складено актовий запис №468. На даний час шлюб розірвано, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.06.2021 року. У період перебування у шлюбі ними придбано у власність нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Марців І.В. приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу 16.08.2007 року, реєстровий номер 365, а також квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору міни, посвідченого Заплотинською О.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 20.11.2015 року за реєстровим номером 700.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з двох житлових кімнат, реєстраційний номер майна 11794152, дата внесення запису 20.08.2007, є спільною сумісною власністю подружжя, проте зареєстрований за відповідачем, що підтверджується Інформаційною довідкою від 31.05.2021. Вартість майна складає 432393,69 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-03651979.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з однієї житлової кімнати, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстрована за ОСОБА_2 , під час перебування ним у шлюбі, придбана ним за особисті кошти, шляхом укладення договору міни майна , яке було його особистою власністю, що підтверджується Інформаційною довідкою від 07.02.2022. Вартість майна складає 927 188,00 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-03652008.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2 , після її придбання відповідачем, істотно збільшилась у своїй вартості внаслідок ремонту, який було здійснено за рахунок спільних грошових затрат, а також за її рахунок. У квартирі був здійснений ремонт та замінено дах над квартирою на загальну суму понад 198 763 грн., що підтверджується записом затрат на ремонт та покращення квартири, які особисто вносив у записник відповідач. Просить позов задоволити.

31.10.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідач посилається на те, що позов підлягає задоволенню лише в частині поділу будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира не спільним майном подружжя, так як набута на підставі договору міни без жодних доплат та оплат. Заважує, що коштів на проведення ремонтних робіт не затрачалось. Просить позов задоволити частково, а саме визнати право власності на частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в іншій частині позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задоволити.

Відповідач визнав позовні вимоги частково, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.60 Сімейного кодексуУкраїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 Сімейного кодексуУкраїни уразі поділумайна,що єоб`єктомправа спільноїсумісної власностіподружжя,частки майнадружини тачоловіка єрівними,якщо іншене визначенодомовленістю міжними абошлюбним договором. Привирішенні спорупро поділмайна судможе відступитивід засадирівності частокподружжя заобставин,що маютьістотне значення,зокрема якщоодин ізних недбав проматеріальне забезпеченнясім`ї,ухилявся відучасті вутриманні дитини (дітей),приховав,знищив чипошкодив спільнемайно,витрачав йогона шкодуінтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що сторони 24.12.1997 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 23.06.2021 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №44.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ( підстава виникнення права власності договір купівлі продажу, Р №3655 від 16.08.2007); квартира за адресою: АДРЕСА_2 (підстава державної реєстрації договір міни, серія та номер 700,виданий 20.11.2015).

Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.02.2022 року, вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оціночна вартість об`єкта оцінки становить 432393, 69 грн.

Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.02.2022 року, вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , оціночна вартість об`єкта оцінки становить 927188,68 грн.

З досліджених доказів, суд вважає доведеним, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 була придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання.

Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного кодексу Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цей факт не оспорюється і самим відповідачем.

З наявних в матеріалів справи документів, зокрема з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 на підставі договору міни, серія та номер 700, виданий 20.11.2015 року, видавник: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Заплотинська О.Б., набув квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч.3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю одного з подружжя є: майно, набуте до шлюбу; майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; житло, набуте одним з подружжя за час шлюбу внаслідок приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута внаслідок приватизації, що перебувала у її/його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана з земель державної і комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ч. 1 ст.71 СК Україниділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частинами 4 і 5 статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України; і таке присудження грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеними у постановах від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18) та постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 126/1737/20 (провадження № 61-990св22).

Позивачка у своєму позові зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 придбана за особисті кошти відповідача.

На підтвердження тверджень про її грошові затрати на ремонт та заміну даху у квартирі, додається список будівельних матеріалів та ремонтних робіт.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Суд вважає, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи представника позивача про те, що за рахунок позивачки було проведено покращення квартири по АДРЕСА_2 .

З долучених до позовної заяви копій списків будівельних матеріалів та ремонтних робіт неможливо встановити їх виконавця, чого вони стосуються та джерело їх походження.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставіст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак із відповідача слід стягнути половину сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 60,69-71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ідеальну частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 11794152 у реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1 545 ( одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2023 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса:

АДРЕСА_2 .М.