КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В. В.,

судді Мельник Я. С., Матвієнко Ю. О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектораль», про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального підприємства (далі - КП) «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Спектораль», про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що внаслідок неналежного виконання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» взятих на себе зобов`язань відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

Відповідно до акта № 2035 від 27 липня 2020 причиною залиття є засмічення зливоприймального трубопроводу на технічному поверсі під`їзду № 1 на АДРЕСА_2 .

На думку позивача, залиття квартири сталося з вини відповідача, який у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовляється.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на її користь 66 241 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири та понесенням витрат на складення звіту про оцінку вартості майна.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 66 241 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 3 000 грн у відшкодування витрат на проведення оцінки завданих збитків, 908 грн - судового збору.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на користь ОСОБА_1 16 000 грн у відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

У іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що власникам квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , яким також завдано шкоду даним залиттям внаслідок засмічення будівельним сміттям зливостічної мережі житлового будинку АДРЕСА_2 , відшкодовано шкоду ТОВ «Спектораль», яке виконувало капітальний ремонт покрівлі у вказаному будинку.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки акта від 24 вересня 2020 pоку № 2126, який підтверджує відсутність вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва».

Крім того, зауважує, що представником позивача не обґрунтовано поважності причин пропуску строку на подання доказів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що затоплення квартири позивача сталося з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва».

Судом враховано, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» не оспорювало той факт, що виконавцем послуг з утримання будинку, в якому розташована квартира позивача, є саме підприємство.

Ухвалюючи додаткове рішення і частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, вважав за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 16 000 грн.

Висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири

АДРЕСА_1 .

25 липня 2020 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 внаслідок засмічення зливоприймального трубопроводу на технічному поверсі під`їзду № 1.

Зазначені обставини встановлено судом на підставі акта № 2035 про залиття, аварію, затвердженим начальником дільниці 505 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва».

Відповідно до звіту про оцінку майна від 6 лютого 2021 року, складеного ПП «Аверті», сума збитку, нанесеного ОСОБА_1 в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 складає 63 241 грн.

Вартість витрат на проведення вказаної оцінки розміру завданих збитків у загальному розмірі становить 3 000 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває у господарському віданні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва».

Обслуговування будинку здійснюється у рамках договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до умов договору від 30 жовтня 2017 року № 510/1658, укладеного ОСОБА_1 та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», останнє взяло на себе зобов`язання утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки та здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків (гуртожитків), квартир, приміщень.

ОСОБА_1 зверталася з метою відшкодування завданих збитків, проте КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» повідомило, що залиття відбулося внаслідок засмічення будівельним сміттям зливоприймального трубопроводу в приміщенні технічного поверху під час проведення капітального ремонту покрівлі підрядною організацією ТОВ «Спектораль», відповідно договору від 8 квітня 2020 року № 183-кр.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до змісту акта від 24 вересня 2020 pоку № 2126, залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок засмічення зливоприймального трубопроводу на технічному поверсі будинку будівельним сміттям на момент проведення капітального ремонту покрівлі підрядною організацією ТОВ «Спектораль».

Щодо незгоди КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» з рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Водночас такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень

ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Пунктом 1 частини четвертої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок управителя багатоквартирного будинку забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про

житлово-комунальні послуги», споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна);

Порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій регулюється Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1 Правила визначають порядок надання послуг з утриманню будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконані вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструюй' жилих будинків та прибудинкових територій.

Пункти 2.1 та 2.8 Правил покладають на виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території обов`язок здійснювати технічне обслуговування жилих будинків, що включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Факт залиття квартири, власником якої є ОСОБА_1 , з вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» підтверджується актом № 2035 про залиття, аварію, затвердженим начальником дільниці 505 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» та актом від 24 вересня 2020 pоку № 2126. Зазначені акти є належними і допустимими доказами, якими спростовуються відповідні доводи апеляційної скарги.

Разом з цим вину у завданні шкоди позивачу відповідачем не спростовано.

Посилання заявника на акт від 24 вересня 2020 pоку № 2126 не є підтвердження завдання шкоди позивачу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ТОВ «Спектораль», оскільки саме відповідач взяв на себе зобов`язання утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації.

Щодо незгоди КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» з додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 19 лютого 2020 року

у справі №755/9215/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19,

від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року

у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18.

З огляду на наявність в матеріалах справи договору № 01/11/20 про надання правової допомоги, додаткової угоди № 1 від 20 лютого 2023 року до вказаного договору, детального опису робіт (наданих послуг) від 27 лютого 2023 року та акту виконаних робіт/послуг від 24 лютого 2023 року, враховуючи співмірність розміру витрат зі складністю справи та обсягом наданих послуг, апеляційний суд дійшов висновку про залишення оскаржуваного додаткового рішення суду без змін.

Таким чином, ухвалюючи рішення та додаткове рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильні по суті і справедливі судові рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішень, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають, а дія оскаржуваних судових рішень підлягає поновленню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2023 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В. В. Гуль

Судді Ю. О. Матвієнко

Я. С. Мельник