Справа № 137/909/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

сторін у справі:

представника позивача - адвоката Данилюка П.П.,

представника відповідача - адвоката Сільченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

26.09.2022 представника позивача - адвокат Данилюк П.П. звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 24.06.2014 було розірвано шлюб між сторонами. Від цього шлюбу позивачка виховує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні та проживає із нею. Натомість батько дитини - ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини з 2014 року не провідує сина. Не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Ця вимога погоджується комісіє з питань захисту прав дитини Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Позиція відповідача

Представником відповідача - адвокатом Сільченком О.В. 11.10.2022 (а.с. 29-31) надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає позовні вимоги безпідставними та вважав, що у їх задоволенні слід відмовити.

Після розірвання шлюбу у період з 2014 по 2018 року відповідач намагався неодноразово побачитись із сином, але позивач йому у цьому відмовляла, влаштовувала скандали. У 2018 році відповідач надав дозвіл на виїзд сина за кордон, строком на 3 місяця, проте син до цього часу більше чотирьох років, всупереч згоді відповідача, знаходиться за кордоном. Наявність заборгованості з сплати аліментів повідомив змінами у законодавстві та неправомірними діями державного виконавця, який особисто змінив розмір аліментів відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", не повідомив боржника про зміну розміру аліментів. Стверджує, що додані до позовної заяви документи не містять доказів в обгрунтування позову, не відповідають вимогам ст. 77 ЦПК України, не містять інформацію щодо предмету доказування. Таким чином просив відмовити у задоволенні позову.

Судовий розгляд

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Її представник - адвокат Данилюк П.П. у судовому засіданні просив позов задовольнити оскільки вважає, що існують підстави передбачені ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина. Також зауважив, що відповідач ухилився від виховання сина, а також звернув увагу на ту обставину, що відповідач хоча і сплачував аліменти але в певні місяці пропускав сплату.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився. Натомість його представник - адвокат Сільченко О.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову адже сторона позивача не надала доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та вважає, що такі докази відсутні в природі. Зауважує, що його довіритель не ухилявся від виховання сина, а позивачка обманним шляхом вивезла дитину за межі України де дитина перебуває тривалий час. Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вважає нікчемним та самостійно придуманим, оскільки він не відповідає постанові КМУ "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" № 866-2008-п від 24.09.2008. Заперечив проти задоволення позову.

Представник третьої особи Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явилась. Надіслала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи про позбавлення батьківських прав проводити у відсутність представника селищної ради. При винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 73).

Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши позовну заяву та докази надані стороною позивача, заперечення сторони відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Досліджені докази

Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) сторони зазначені батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24.06.2014 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Своєю чергою рішенням Літинського районного суду вінницької області у іншій справі 24.06.2014 ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 400,00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 04.06.2014. Рішення набрало законної сили 24.07.2014 (а.с. 9). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 44124097 за період 01.01.2017-30.08.2021 (а.с. 11) заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 29851,50 грн.. Водночас згідно розрахунку станом на 01.01.2017 зазначається про наявність часткової заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 37), а згідно довідки від 11.10.2022 (а.с. 38) станом на 10.10.2022 заборгованість зі сплати аліментів відсутня цілком. Згідно характеристики від 22.10.2021 (а.с. 12) позивачка ОСОБА_1 працює в LM Wind Power Blades (Poland) із січня 2015 року та за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно характеристики Початкової школи № 4 м. Голенюв від 16.11.2021 (а.с. 13) ОСОБА_4 являється учнем 3 класу початкової школи та відвідує школу з першого класу. Згідно довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , 1987 року народження, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 спільно із сином ОСОБА_5 , 2012 року народження. Сім`я на території смт. Літин не проживає. Висновком органу опіки та піклування Літинської селищної ради за № 05-27114 від 17.02.2022 (а.с. 15) на комісії з питань захисту прав дитини Літинської селищної ради розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінка та висновки суду

Так, при звернення до суду представник позивачки - адвокат Данилюк П.П. послався на положення п.2 ч.1 ст. 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини ( 995_021 ) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції ( 995_004 ) Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (Постанова Верховного Суду від 29 вересня 2021 року справа №459/3411/18).

Крім того, відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Щодо обставин, які свідчать про ухилення від виконання батьківських обов`язків у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 зазначено: «зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

Судом враховано твердження представника відповідача - адвоката Сільченка О.В. про те, що постановою КМУ "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" № 866-2008-п від 24.09.2008 не передбачено такого документу, як "висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав". Натомість акцентується увага на тому, що згідно пп. 29 ч.4 розділу 2 Наказу Міністерства соціальної політики України "Про затвердження примірних положень про службу у справах дітей" № 518 від 16.09.2021, Основними завданнями та повноваженнями служби у справах дітей, у тому числі є підготовка для подання до суду висновків органу опіки та піклування щодо позбавлення та поновлення батьківських прав.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що стороною позивача належним чином не вмотивовано власних доводів про обрання щодо відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, не надано належних та допустимих доказів умисного невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Натомість стороною відповідача зазначалось протилежне - батько має намір спілкуватись зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втім він не має можливості цього робити, адже позивачка чинить йому перешкоди у цьому та обманним шляхом вивезла дитину на постійне місце проживання за межі України.

Суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача як особу, яка на думку позивача, не у повній мірі здійснює виконання батьківських обов`язків, не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам малолітнього ОСОБА_2 , що має найістотніше значення при розгляді такої категорії справ, та не стимулюватиме батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, може призвести до вкрай негативних наслідків у стосунках між батьком та сином, а саме до повної втрати будь-яких стосунків та навіть зв`язків між ними.

Керуючись ст.ст. 55,58,60 ЦК України ст.ст. 2, 259, 263-268, ЦПК України, ст.ст. 150, 164-167, 181-183 СК України, п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007, беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991), Наказ Міністерства соціальної політики України "Про затвердження примірних положень про службу у справах дітей", № 518 від 16.09.2021, враховуючи практику Верховного Суду викладену у постанові від 29.09.2021 у справі 459/3411/18, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Гопкін П. В.