Справа № 234/7568/19
Провадження № 6/202/37/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська на розгляді перебуває подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 (далі - подання).

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. звернулась до суду із заявою про відвід судді Кухтіну Г.О. Заяву обґрунтовано тим, що спочатку судом було прийнято подання до розгляду без зауважень та призначене судове засідання, а потім нелогічно, до дати судового засідання залишено подання без руху з підстав, які суд має вирішувати на стадії прийняття до розгляду даного подання, в зв`язку з чим у приватного виконавця є сумніви у неупередженості, об`єктивності і безсторонності судді, що відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України є підставою для відводу судді (далі заява про відвід).

Так, відповідно до ч.2 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 3 ст.40 ЦПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дослідивши заяву про відвід, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на таке.

Частиною 1 статтею 438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Таким чином, подання про розшук боржника повинен подаватись у відповідності до вимог ч.1 ст.438 ЦПК України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки нормами ЦПК України не передбачене відкриття провадження та залишення без руху подання про оголошення розшуку боржника, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо відкриття провадження у справі та залишення без руху позовної заяви.

Так, ухвалою суду від 6 січня 2023 року було прийнято до розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, судовий розгляд подання призначено на 22 лютого 2023 року.

06 лютого 2023 року подання приватного виконавця Матвійчук Наталії Євгенівни про оголошення розшуку залишено без руху, відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України. Надано приватному виконавцю строк - 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: обґрунтувати та надати докази підсудності подання приватного виконавця Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська.

Вказану вище ухвалу було обґрунтовано тим, що у відповідності до змісту подання приватного виконавця, місце проживання боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому суддя звернув увагу приватного виконавця, що у місті Макіївка, в тому числі, наявні наступні суди, а саме: Кіровський районний суд міста Макіївки, Совєтський районний суд міста Макіївки, Гірницький районний суд міста Макіївки, територіальна підсудність судових справ яких була змінена на Краматорський міський суд Донецької області (яка в подальшому була знову змінена на Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська), та Центрально-Міський районний суд міста Макіївки, Червоногвардійський районний суд міста Макіївки, територіальна підсудність судових справ яких була змінена на Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

В той же час, звернувшись до суду із відповідним поданням, приватним виконавцем не було обґрунтовано підстави направлення такого подання саме до Індустріального суду м.Дніпропетровська, відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України.

Вказані вище недоліки унеможливлювали розгляд такого подання та стали підставою для залишення подання без руху, для виправлення зазначених недоліків та долученням відповідних доказів на підтвердження зазначених судом обставин, що відповідає приписам ч.11 ст.187 ЦПК України.

В свою чергу ч.11 ст. 187 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Вказана вище норма передбачає обов`язок суду залишити без руху заяву (у даному випадку подання) після прийняття до провадження, у разі встановлення недоліків, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України (у даному випадку ч.1 ст.438 ЦПК України).

Таким чином, суд при постановленні вказаних вище ухвал керувався нормами ЦПК України, а аргументи заявника зводяться лише до незгоди с процесуальними діями судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).

Між тим, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як слідує із змісту заяви приватного виконавця, аргументи заявника, також, зводяться лише до незгоди з процесуальними діями судді.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Враховуючи наведене суд вважає, що наразі відсутні будь-які підстави та обставини, задля того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість судді Кухтіна Г.О., якому заявлено відвід, відтак жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у вказаній справі.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Передати заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про відвід судді до канцелярії суду для визначення складу суду у порядку передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О. Кухтін