ЄУН № 201/713/23
Провадження 2/201/1052/2023
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом із позовом надійшла заява про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову позивач, зазначаючи, що у відповідача відсутнє нерухоме майно за рахунок якого в майбутньому можливо буде виконати рішення суду, а також відсутня інформація про наявність у відповідача банківських рахунків, просить накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно, а також на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , в межах ціни позову 37255,45 доларів США або еквівалент вказаної суми у будь-якій іншій валюті.

Посилається на те, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за розпискою, а відсутність у відповідача майна, інформації про наявність у нього банківських рахунків та стосовно списання з рахунків грошових коштів у період з 13.09.2022р. по теперішній час є підстави вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обрати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 04 травня 2022 року у справі № 175/3514/19.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом неодноразово, зокрема, в постанові від 06 липня 2022 року у справі № 354/1616/21.

Відповідність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Позивачем не наведено суду жодних доказів на підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд також враховує, що позивачем не зазначено, на яке саме нерухоме майно слід накласти арешт і на грошові кошти на яких рахунках відповідача. Сама позивач зазначає, що нерухоме майно у відповідача відсутнє. Інформація про наявність у відповідача банківських рахунків також відсутня. Фактично вона просить накласти арешт на невизначене коло майна.

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Постановами Верховного Суду № 922/2163/17 від 13.01.2020р. та № 761/39201/18 від 21.08.2019р., ст.ст. 149, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева