Справа № 747/16/23
Провадження№ 2-н/747/5/23
У Х В А Л А

іменем України

13.01.2023 року смт Талалаївка

Суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Л.В. Тіщенко, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Коробко С.Є. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів. В обґрунтування заяви зазначає, що в період шлюбу у заявника та боржника народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З листопада 2022 року подружжя разом не проживають та спільне господарство не ведуть, спільна дитина з часу фактичного припинення шлюбних відносин залишився проживати з батьком за адресою АДРЕСА_1 . На теперішній час дитина перебуває на повному утриманні заявника, а боржник матеріально дитину не утримує та ухиляється від своїх обов`язків по матеріальному забезпеченню дитини, хоча боржник є працездатною. Викладені в заяві обставини та факти підтверджуються доданими до заяви документами. Тому представник заявника просить суд видати судовий наказ про сятгення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів. Вивчивши заяву про видачу судового наказу, додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, визначаються цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Статтею 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема, на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При розгляді заяви про видачу судового наказу суддею було встановлено, що рішенням Талалаївського районного суду від 21 жовтня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 повернуто дошлюбне ОСОБА_4 , малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 станом на 13.01.2023 року рішення суду не набрало законної сили. Тобто представником заявника при написанні заяви про видачу судового наказу не виконані вимоги ст 163 ЦПК України щодо доказів, які підтверджують наведені в заяві обставини, та обставина, що шлюб між сторонами розірваний взагалі в заяві про видачу судового наказу не зазначена. Крім того необхідно зазначити, що доказ на підтвердження перебування неповнолітньої дитини на утриманні заявника ОСОБА_1 , а саме копія довідки з місця проживання датована 04 листопада 2022 року, а заява подана 13 січня 2023 року, тобто більше ніж через 2 місяці після видачі довідки, що не є належним та допустимим доказом перебування дитини на утриманні заявника на час подання заяви до суду.

Оскільки представником заявника при зверненні до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, які свідчать про їх безспірність, зокрема, не підтверджено перебування неповнолітньої дитини на утриманні заявника, не зазначено, що шлюб між сторонами розірвано, не враховано, що боржнику повернуто дошлюбне прізвище, тобто до заяви не долучено доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, як це передбачено ч.2 ст 163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки пунктом 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 161, 163, 165, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання заявником копії ухвали.

Суддя: Л.В.Тіщенко