Номер провадження: 22-ц/813/4426/23
Справа № 501/4789/21
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів :

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Ігнатенко П.Я.,

Пузанової Л.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гаспарянц Дмитро Михайлович, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ТРАНС - СЕРВІС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 18.10.1999 року він був прийнятий до Іллічівського морського торговельного порту на посаду електромонтажника 4 розряду РБУ, та продовжував працювати у Державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» з 01.04.2002 рок на посаді докера-механізатора 4 класу, а з 01.10.2004 року на посаді докера-механізатора3 класу (з відрядною оплатою праці) до 30.09.2014 року. 24.09.2014 року до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» звернулося ТОВ «ТРАНС - СЕРВІС» з листом-клопотанням № 184/09 про звільнення за переведенням до них на роботу працівників. Наказом №112-Л від 01.10.2014 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» на посаду докер-механізатор 3 класу. Головною умовою згоди позивача на переведення з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» було те, що йому буде збережено рівень заробітної плати, яку він отримував за попереднім місцем роботи, а саме виходячи з розміру тарифної ставки (окладу), визначеного шляхом помноження коефіцієнту 3,1 на мінімальний розмір місячної тарифної ставки (окладу) некваліфікованого працівника, що складає законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати. Натомість, з дня прийняття на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» та по день звільнення (03.06.2021 року) позивач ОСОБА_1 не отримував заробітну плату у належному розмірі, внаслідок чого має місце значна недоплата.

З огляду на викладене позивач просив:

-визнати незаконними ненарахування та невиплату Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС - СЕРВІС» (ідентифікаційний код: 21001601) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) заробітної плати за період з 01.10.2014 року по 03.06.2021 року виходячи з розміру тарифної ставки (окладу), визначеного шляхом помноження коефіцієнту 3,1 на мінімальний розмір місячної тарифної ставки (окладу) некваліфікованого працівника, що складає законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати;

-зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС - СЕРВІС» (ідентифікаційний код: 21001601) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 01.10.2014 року по 03.06.2021 року виходячи з розміру тарифної ставки (окладу), визначеного шляхом помноження коефіцієнту 3,1 на мінімальний розмір місячної тарифної ставки (окладу) некваліфікованого працівника, що складає законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що позивач отримував оплату за роботу у відповідності до положень п.3.3.2 Колективного договору Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» з урахуванням змін, внесених відповідно до Рішення Комісії з контролю за виконанням колективного договору від 16 березня 2017 року. Відповідно до вказаних змін, базовим поняттям для проведення розрахунку посадового окладу працівників став прожитковий мінімум для працездатних осіб замість мінімального розміру заробітної плати.

З наданої представником відповідача довідки про дохід позивача за період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» вбачається, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату із дотриманням коефіцієнту 3,1, що був встановлений Колективним договором. З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушених прав позивача та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гаспарянц Дмитро Михайлович, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що протокол Комісії з контролю за виконанням колективного договору від 16.03.2017р. №141, на який суд першої інстанції посилається як на підставу зміни умов Колективного договору та, як наслідок, правомірність обчислення відповідачем посадового окладу виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб замість мінімального розміру заробітної плати, не поширюється на трудові правовідносини між позивачем та ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС». Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що зазначений протокол комісії є безпосередньо змінами до колективного договору та доказів того, що зазначена комісія уповноважена вносити такі зміни.

Апелянт зазначає, що виходячи зі змісту п.3.3.2 Колективного договору та додатку 1, тарифна ставка позивача, як докера-механізатора, визначається за формулою: коефіцієнт докера-механізатора 3,1 * мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) некваліфікованого працівника, що складає розмір мінімальної заробітної плати у відповідному році. Натомість, як зазначає позивач, з дня його прийняття на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» та по день звільнення він не отримував заробітну плату у належному розмірі.

Крім того, позивач зазначає, що наказом ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» від 26.06.2015 року №92 «Про встановлення розмірів посадових окладів та годинних тарифних ставок працівникам» вирішено застосувати з 01.07.2015 року коефіцієнт 1,15 до встановлених розмірів посадових окладів, годинних тарифних ставок та доплат працівникам. Проте, судом першої інстанції вказаний наказ залишено поза увагою та не надано правової оцінки доводам позивача щодо порушення його прав внаслідок зменшення коефіцієнту з 3,1 до 1,15.

Оскільки ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» при звільненні ОСОБА_1 не провело з ним повного розрахунку за період його роботи з 01.10.2014 по 03.06.2021 виходячи наведених вище бази обчислення посадового окладу (мінімального розміру заробітної плати) та коефіцієнту 3,1, тому позивач вважає наявними підстави для захисту його порушених прав у визначений ним спосіб.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС», від імені якого діє адвокат Розенбойм Ю.О., доводи апелянта не визнає, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03.11.2022 року залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що оплата праці ОСОБА_1 на підприємстві ТОВ «ТРАНС-СЕВІС» була здійснена у відповідності до вимог п.3.2.2 Колективного договору з урахуванням змін, внесених відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року.

Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання без учасників справи.

Крім того, 27.01.2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гаспарянц Д.М., про витребування доказів у відповідача ТОВ «ТРАНС - СЕРВІС», а саме: довідку (інформацію) про заробітну плату ОСОБА_1 за весь період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» із зазначенням займаних ним посад, часу роботи і розмірів заробітної плати за весь час роботи (із зазначенням щомісячного розміру отриманої заробітної плати, окремо вказавши розміри окладів, надбавок, доплат, премій, тарифних ставок (годинних, місячних тощо) за період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» з 01.10.2014 по 03.06.2021 року.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що зазначені докази були неодноразово витребувані ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області, які залишилися невиконаними в повному обсязі відповідачем. Оскільки зміст заявлених позивачем до витребування доказів може підтвердити підстави позовних вимог, а також сприятиме всебічному та об`єктивному розгляду справи, позивач в особі його представника просить задовольнити подане ним клопотання.

Надаючи правову оцінку вказаному клопотанню на предмет його відповідності нормам процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України)

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1,4 ст.77 ЦПК України)

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.02.2022 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та витребувано від ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС», зокрема, довідку (інформацію) про заробітну плату ОСОБА_1 за весь період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» із зазначенням займаних ним посад, часу роботи і розмірів заробітної плати за весь час роботи (із зазначенням щомісячного розміру отриманої заробітної плати, окремо вказавши розміри окладів, надбавок, доплат, премій, тарифних ставок (годинних, місячних тощо) за період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» з 01.10.2014 по 03.06.2021 року. (т.1, а.с.115)

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.07.2022 року за клопотанням позивача повторно витребувану наведену вище інформацію від ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС». (т.1, а.с.143)

09.08.2022 року відповідачем ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» надано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у змісті якого наведено інформацію про сукупний дохід позивача ОСОБА_1 у період його роботи на ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» з 01.10.2014 по червень 2021 року, із зазначенням щомісячного розміру отриманої заробітної плати, який складається з мінімального розміру заробітної плати та розміру заробітної плати із застосуванням коефіцієнту. (т.1, а.с.151-155)

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем надано довідку №70/02 від 10.02.2022р., згідно якої ОСОБА_1 працював у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» з 01.10.2014 по 02.06.2021р. на посаді докер-механізатор 3 класу, з зазначенням сукупного доходу позивача та щомісячних виплат та утримань. (т.1, а.с.171)

Враховуючи, що заявлені позивачем до витребування докази у вигляді довідки (інформації) про його заробітну плату за період роботи у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» із зазначенням займаної ним посади, сукупного доходу та розміру нарахованої і виплаченої щомісяця заробітної плати, були надані відповідачем до суду першої інстанції, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для повторного витребовування вказаних доказів.

Щодо клопотання позивача про витребування у ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» інформації щодо виплачених ОСОБА_1 надбавок, доплат та премій за період його роботи на вказаному підприємстві, то суд не вбачає необхідності у витребуванні вказаних доказів, оскільки вони не стосуються предмета спору.

З огляду на викладене слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гаспарянц Д.М., про витребування доказів.

Заслухавши доповідача, перевіривши на основі встановлених фактів і обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що з 18.10.1999 року ОСОБА_1 був прийнятий до Іллічівського морського торговельного порту на посаду електромонтажника 4 розряду РБУ, та продовжував працювати у Державному підприємстві «Іллічівський морський торговельний порт» з 01.04.2002 рок на посаді докера-механізатора 4 класу, а з 01.10.2004 року на посаді докера-механізатора 3 класу (з відрядною оплатою праці). (т.1, а.с. 13-16).

22 серпня 2014 року між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - Порт) та ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» (далі - Підприємство) укладено Угоду про співробітництво, що випливає з окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна, за яким ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт». (т.1, а.с.40-44)

Згідно п.1 Угоди Порт та Підприємство гарантують працівникам за списком, що додається, прийом за переведенням з Порту на роботу до Підприємства на умовах безстрокового трудового договору з урахуванням професії, фаху, посади працівника, яку він обіймав у Порту на момент переведення. Підприємство визнає всі положення чинного колективного договору Порту, який діяв на момент підписання цієї Угоди, та гарантує їх збереження та виконання до моменту підписання колективного договору Підприємства.

Пунктом 2 Угоди передбачено, що Підприємство гарантує всім працівникам, що будуть переведені з Порту до Підприємства на виконання Договору, забезпечення рівня оплати праці не нижчого, ніж передбачений чинним колективним договором Порту на момент підписання цієї Угоди із збереженням кожному працівнику класності, розряду, категорії, яку він мав на момент переведення, у відповідності з додатками до колдоговору.

Згідно наказу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» №489/О - 54 від 30.09.2014 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 з 30.09.2014 року звільнений у зв`язку з переведенням до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС». (т.1, а.с. 50)

З 01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» докером - механізатором 3 класу на підставі наказу (розпорядження) №112 від 01.10.2014р. (т.1, а.с.163)

Наказом ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» від 03.06.2021 року №104-Л/У8-112 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено з посади докера-механізатора 3 класу з 3 червня 2021 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. (т.1, а.с.78)

За позицією позивача, у період роботи на ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» з 01.10.2014 по 03.06.2021 року відповідачем здійснювалася оплата його праці на посаді докера-механізатора 3 класу з порушенням умов п.2 Угоди, а саме на рівні, нижчому, ніж був передбачений колективним договором Порту на момент переведення ОСОБА_1 з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС».

Так, згідно п.3.3.2. Колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт» розмір мінімальної тарифної ставки працівника, який виконує роботу, що не потребує кваліфікації, за повністю виконану норм праці (обсяг робіт) на підприємствах не може бути менше мінімального розміру заробітної плати, законодавчо встановленої в Україні. Рівні посадових окладів та тарифних ставок за основними професійно-кваліфікаційними групами працівників порту визначені Додатком №1.

Пунктом 4.1 Додатку №1 «Рівні посадових окладів та тарифних ставок за основними професійно-кваліфікаційними групами працівників порту» до Колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт» встановлено для докерів-механізаторів коефіцієнт у розмірі 3,1.

Пунктом 2 Примітки передбачено, що для визначення розміру місячної тарифної ставки (окладу) за тією чи іншою посадою необхідно встановлений для відповідної професійно-кваліфікаційної групи коефіцієнт помножити на визначений в колективному договорі мінімальний розмір місячної тарифної ставки (окладу) некваліфікованого працівника.

Позивач зазначає, що в порушення наведених положень Колективного договору, відповідачем ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» у період з 01.10.2014 по 03.06.2021 року здійснювалося обчислення розміру його тарифної ставки виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не мінімальної заробітної плати, як це передбачено п.3.3.2 Колективного договору, а також з використанням заниженого коефіцієнту 1,15 замість належного 3,1.

Наведені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обчислення розміру місячної тарифної ставки (окладу) позивача здійснювалося відповідачем у відповідності до вимог закону та Колективного договору, що свідчить про відсутність порушених прав ОСОБА_1 та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2014 року прийнятий на посаду докера-механізатора 3 класу шляхом переведення з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС».

Сторонами не заперечується, що згідно п.1 Угоди про співробітництво, укладеної між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС», останній гарантував усім переведеним працівникам, в тому числі і ОСОБА_1 , забезпечення рівня оплати праці не нижчого, ніж передбачений чинним на момент переведення колективним договором Порту.

Як вбачається з доводів позовної заяви та апеляційної скарги, порушення своїх прав позивач пов`язує з неправильним, на його думку, обчисленням відповідачем розміру місячної тарифної ставки, яке полягає у застосуванні ним неналежної бази для розрахунку та незаконному зменшенні коефіцієнту, що суперечить наведеним вище положенням п. 2 Угоди та п.3.3.2 Колективного договору.

Щодо бази розрахунку місячної тарифної ставки, то згідно п.3.3.2 Колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (в редакції, чинній на момент переведення позивача 01.10.2014р.) розмір мінімальної тарифної ставки працівника, який виконує роботу, що не потребує кваліфікації, за повністю виконану норм праці (обсяг робіт) на підприємствах не може бути менше мінімального розміру заробітної плати, законодавчо встановленої в Україні.

Наведені положення Колективного договору узгоджувалися з приписами ст.6 Закону України «Про оплату праці» (в редакції, чинній на момент переведення позивача), згідно якої основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Разом з тим, з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 06.12.2016 року, яким стаття 6 Закону України «Про оплату праці» була викладена в новій редакції, де тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: 1) мінімального розміру посадового окладу (тарифної ставки) встановленого КМУ; 2) міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів ( тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів і заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Пунктом 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ від 06.12.2016 року встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується, як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Сторонам, які уклали колективні договори і угоди, у тримісячний строк привести їх норми у відповідність із цим Законом згідно із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведеного слідує, на виконання зазначених вище положень п.2 Угоди про співробітництво та п.3.3.2 Колективного договору у період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» повинно було здійснювати обчислення місячної тарифної ставки позивача шляхом множення встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати на відповідний коефіцієнт.

Проте, починаючи з 01.01.2017р. на виконання вимог Закону №1774-VІІІ від 06.12.2016 року ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» було зобов`язано при обчисленні місячної тарифної ставки застосовувати в якості розрахункової величини встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

З наданої ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» довідки від 10.02.2022р. №70/2 про розмір виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати (т.1, а.с.171-172), а також наведеної відповідачем у відзиві на позовну заяву інформації (т.1, а.с.151-155) вбачається, що у період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» в якості розрахункової величини для місячної тарифної ставки позивача використовувало мінімальний розмір заробітної плати, встановлений законом:

-з жовтня 2014 по серпень 2015 - 1218,00 грн (що відповідало ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»);

-з вересня 2015 по квітень 2016 року - 1378,00 грн (що відповідало ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»);

-з травня 2016 по листопад 2016 року - 1450,00 грн (що відповідало ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»);

-в грудні 2017 року - 1600,00 грн (що відповідало ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»)

В розрахунках, наведених у позовній заяві за період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року, ОСОБА_1 в якості розрахункової величини зазначає аналогічні суми, що становлять визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, та з розрахунку яких відповідачем було здійснено обчислення місячної тарифної ставки позивача, що свідчить про відсутність між сторонами спору за вказаний період.

При цьому, згідно наведеної вище довідки від 10.02.2022р. №70/2 та зазначеної відповідачем у відзиві на позовну заяву інформації вбачається, що у період з січня 2017 року по червень 2021 року ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» в якості розрахункової величини для місячної тарифної ставки позивача використовувало прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на відповідний період, а саме:

-з січня 2017 по квітень 2017р. - 1600,00 грн;

-з травня 2017 по листопад 2017р. - 1684,00 грн;

-з грудня 2017 по червень 2018р. - 1762,00 грн;

-з липня 2018 по листопад 2018р. - 1841,00 грн;

-з грудня 2018 по червень 2019р. - 1921,00 грн;

-з липня 2019 по листопад 2019р. - 2007,00 грн;

-з грудня 2019 по червень 2020р. - 2102,00 грн;

-з липня 2020р. по листопад 2020р. - 2197,00 грн;

-з грудня 2020 по червень 2021р. - 2270,00 грн.

Зі встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами вбачається, що місячна тарифна ставка ОСОБА_1 у період з жовтня 2014 по грудень 2016 року обчислювалась відповідачем ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» у відповідності до положень п.3.3.2 Колективного договору, а з грудня 2014 по червень 2021 року з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про оплату праці» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року, що набрав чинності з 01.01.2017 року.

В апеляційній скарзі позивач викладає доводи про те, що у спірних правовідносинах норми п.5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року не застосовуються, оскільки вказані норми не спростовують визначеного Угодою про співробітництво та п.3.3.2 Колективного договору обов`язку ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» застосовувати базове поняття для проведення розрахунку оплати праці виходячи з мінімального розміру заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає вказаний довід апелянта необґрунтованим та таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні наведених норм матеріального права.

Як свідчить зміст наведеного Закону № 1774-VIII, ним вносилися зміни до низки інших законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.11.2020 року по справі №200/9195/19-а дійшла висновку, що таким приписом законодавець заборонив застосовувати розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів.

З прийняттям Закону № 1774-VIII в Україні було змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата.

Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець, по-перше, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати; по-друге, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений на 01 січня відповідного календарного року.

Положеннями частини першої статті 8 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

За такого правового регулювання спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що в межах здійснення державного регулювання оплати праці, передбаченого статтею 8 Закону України «Про оплату праці», прийнято Закон № 1774-VIIІ, яким установлено особливі умови визначення посадових окладів працівників, а саме шляхом застосування як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб замість мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з набранням чинності Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 року обчислення місячної тарифної ставки позивача з застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати стало недопустимим в силу імперативного припису закону, а тому незважаючи на наведені апелянтом положення п.2 Угоди про співробітництво та п.3.2.2 Колективного договору відповідач ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» починаючи з 01.01.2017 року правомірно здійснював обчислення заробітної плати ОСОБА_1 з використанням базового показника - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом у відповідний період.

Щодо доводу апелянта про неправомірне зменшення відповідачем при обчисленні місячної тарифної ставки ОСОБА_1 коефіцієнту професійно-кваліфікаційної групи, то колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено судом, пунктом 4.1 Додатку №1 «Рівні посадових окладів та тарифних ставок за основними професійно-кваліфікаційними групами працівників порту» до Колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт», умови якого згідно п.2 Угоди про співробітництво є обов`язковими для ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС», встановлено для докерів-механізаторів (відрядників) коефіцієнт при обчисленні місячної тарифної ставки у розмірі 3,1.

За позицією позивача, з дня прийняття на роботу до ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» (01.10.2014р.) та по день звільнення (03.06.2021р.) він не отримував заробітну плату у належному розмірі, а саме виходячи з розміру тарифної ставки з коефіцієнтом 3,1.

В обґрунтування вказаного доводу позивач посилається на наказ ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» від 26.06.2015 року №92 «Про встановлення розмірів посадових окладів та годинних тарифних ставок працівникам», яким вирішено застосовувати з 01.07.2015 року коефіцієнт 1,15 до встановлених розмірів посадових окладів, годинних тарифних ставок та доплат працівникам.

Заперечуючи вказаний довід апелянта представник відповідача у відзиві на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що наведений вище наказ від 26.06.2015 року №92 не застосовувався підприємством до регулювання правовідносин, що виникли між сторонами, а обчислення місячної тарифної ставки ОСОБА_1 протягом усього періоду його роботи на ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» здійснювалося з використанням коефіцієнту 3,1, як це було передбачено умовами Колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

На підтвердження вказаних обставин представником ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» надано до суду довідку 10.02.2022р. №70/2 про розмір виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати (т.1, а.с.171-172), з зазначенням у відзиві на позовну заяву інформації про її складові (т.1, а.с.151-155).

Так, згідно наданих відповідачем доказів, обчислення розміру місячної тарифної ставки позивача здійснювалося шляхом множення розрахункової величини (мінімального розміру заробітної плати до грудня 2016 року, а з січня 2017 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб) на коефіцієнт 3,1, що свідчить про дотримання відповідачем вимог п.3.3.2 Колективного договору.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України)

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 у порушення статей 76, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав внаслідок неправильного обчислення місячної тарифної ставки у період з жовтня 2014 по червень 2021 року, а відповідачем надано докази на підтвердження правомірності своїх дій, які позивачем не спростовано, тому з урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гаспарянц Дмитро Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуюча: ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ П.Я.Ігнатенко

________________ Л.В.Пузанова