ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/962/23 Справа № 210/6695/19 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофеєвої В.О.

сторони:

стягувач: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 вересня 2022 року у справі по скарзі боржника ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. у зведеному виконавчому провадженні №69305153 (суддя Скотар Р.Є.), ухваленого в приміщенні суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні в Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Металургійний ВДВС у м. Кривому Розі) перебуває зведене виконавче провадження №69305153.

Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2022 р. по справі №210/6695/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої майну грошові кошти в сумі 223 176,49 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 100 000 грн. та витрати професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., а всього 333176,49 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 13.06.2022 подано апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.02.2022 по справі № 210/6695/19., яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.09.2022 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. від 23.05.2022 відкрито виконавче провадження №69076406 від 23.05.2022 про примусове виконання виконавчого листа № 210/6695/19 виданого 23.02.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 333176,49 грн., а також суми виконавчого збору та витрат на проведення виконавчого провадження(а.с.7-8)

Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. від 27.06.2022 ВП №69076406 накладено арешт на грошові кошти Боржника, що містяться на відкритих рахунках у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат на проведення виконавчого провадження, штрафів у розмірі 366 743,14 грн.(а.с. 9-10)

Крім того, державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. відкрито виконавче провадження №69181932 з виконання виконавчого листа № 210/6695/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Держави судового збору в розмірі 3231,76 грн.(а.с. 11-12)

Постановою державного виконавця від 27.06.2022 р., винесеної у межах виконавчого провадження №69181932, накладено арешт на грошові кошти Боржника, що містяться на відкритих рахунках у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат на проведення виконавчого провадження, штрафів у розмірі 3859,95 грн.(а.с. 13-14)

Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. від 27.06.2022 р. виконавчі провадження №69076406, №69181932 об`єднано у зведене виконавче провадження №69305153.

Враховуючи накладення арешту на банківський рахунок, на який одержуються пенсійні виплати, Боржником подано заяву (вх.№6506/17.9-80 від 05.07.2022) до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту до якої долучив документи, які підтверджують, що банківський рахунок використовується для зарахування на нього пенсійних виплат (а.с. 17-20).

Листом Металургійного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. вих.№98090 від 20.07.2022 ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про зняття арешту у зв`язку з відсутністю підстав для цього.

Втім, внаслідок винесення постанов про накладення арештів у межах виконавчих проваджень №69076406, №69181932 було заблоковано доступ до банківського рахунку Боржника, на який надходять пенсійні виплати. При цьому, згідно довідки від 28.06.2022, рахунок Боржника призначений для нарахування пенсійних виплат.

Однак, внаслідок накладення арешту на банківський рахунок, Боржник позбавлений можливості розпоряджатися та користуватися єдиним своїм доходом для задоволення побутових потреб, сплачувати комунальні платежі, утримувати членів своєї сім`ї, які не здатні до самообслуговування, у зв`язку з чим Боржник вважає, що накладений арешт підлягає зняттю.

Просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котара Валентина Івановича щодо не зняття арешту з банківського рахунку ОСОБА_2 , відкритого у ПАТ «Приватбанк», на який зараховуються пенсійні виплати. Крім того, просить зняти арешт з банківського рахунку ОСОБА_2 , відкритого у ПАТ «Приватбанк» накладений постановами від 27.06.2022 ВП №69181932 та від 27.06.2022 ВП №69076406.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котара Валентина Івановича щодо не зняття арешту з банківського рахунку ОСОБА_2 , НОМЕР_1 відкритого у ПАТ «Приватбанк», на який зараховуються пенсійні виплати.

Зобов`язано державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котара Валентина Івановича зняти арешт з банківського рахунку ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Приватбанк», накладений постановами від 27.06.2022 ВП №69181932 та від 27.06.2022 ВП №69076406.

Не погоджуючись з ухвалою, стягувач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанціії не взяв до уваги, що вказаний рахунок є поточним та не є рахунком із спеціальним режимом використання, арешт було накладено не на сам рахунок а на грошові кошти,які знаходяться на ньому.

Чинне законодавство не забороняє звернення стягнення на пенсію боржника, а лише обмежує розмір утримань за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості.

Підставою для зняття виконавцем арешту з вказаних коштів божника є документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, проте боржником не було надано належних доказів про те, що банківський рахунок є рахунком з спеціальним режимом використання.

Таким чином, саме на банк, який виконував постанову про арешт коштів боржника покладено обов`язок щодо визначення статусу коштів і рахунка, на якому вони знаходяться , та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, зобов`язаний був повідомити державного виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що було б підставою для зняття арешту з цих коштів. Однак наразі судом не встановлено наведених фактів та підстав для зняття арешту, а самого статусу коштів для пенсії не достатньо для зняття з них арешту, адже за рахунок пенсії може звертатись стягнення, в обмеженому розмірі утримань 50% від розміру пенсії.

Вважає, що державним виконавцем правомірно було відмовлено боржнику у знятті арешту з коштів, що перебувають на його рахунку, оскільки у божника відсутнє майно для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, що є підставою для звернення стягнення на пенсію.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 зазначає, що боржником обґрунтовано доведено, що банківський рахунок останнього використовується виключно для надходження пенсійних виплат, на які заборонено накладати арешт, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу суду -залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду стягувач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимагає залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар В.І. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, наданих відзивів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію також визначається Закону України «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, пенсії, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами першою та другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на пенсію боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення, у розмірі не більше 20 відсотків пенсії за іншими видами стягнень.

Зняття арешту з коштів, що складають пенсію, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із пенсії, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Враховуючи вищевикладене, у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою (стипендією, пенсією тощо) боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_2 просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанови державного виконавця від 27.06.2022 ВП №69181932 та від 27.06.2022 ВП №69076406 у частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на пенсійний рахунок, та посилався на те, що вказані дії державного виконавця є порушенням статей 52, 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк»» в якому відкрито рахунок НОМЕР_2 та оформлено відповідну картку, на яку отримує пенсійні виплати. (а.с.28).

Відповідно до довідки про доходи № 1914 2392 1839 5915 від 20.07.2022 р., виданої Сервісним центром відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, скаржник ОСОБА_2 перебуває на обліку в Криворізькому південному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком (а.с. 30).

Крім того, як вбачається з декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, наданої ОСОБА_2 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), єдиним доходом ОСОБА_2 є його пенсія (а.с.56-61).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

05 липня 2022 року ОСОБА_2 звертався з заявою про зняття арешту з вищевказаних рахунків, проте державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до якої були додані довідки про статус банківського рахунку боржника.

Проте ОСОБА_2 надано відповідь, та зазначено, що рахунки на які було накладено арешт не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено законом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати пенсії, як єдиного джерела доходу, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, позбавляє його джерел до існування та порушує його право на соціальний захист.

Крім того колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, та підтверджено заявником, що станом на час розгляду скарги у суді першої інстанції державному виконавцю було відомо, що рахунок боржника відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» має спеціальний режим використання, а тому колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм як матеріального так і процесуального права, адже після отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» має спеціальний режим використання зняття арешту з нього ним здійснено не було.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що законом встановлено граничний розмір відрахувань із пенсії та інших доходів боржника залежно від видів стягнення, звернення стягнення та накладення арешту на пенсійні виплати понад такі розміри заборонено законом, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у тому числі на підставі повідомлення боржника.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стягувача ОСОБА_1 , в їх сукупності, зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного його тлумачення, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: