У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Гагаріної С.А.,

за участю сторін:

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зачепилівка Харківської області в режимі відеоконференції заяву адвоката Прасолова Ігоря Вадимовича в інтересах позивачки ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2023 Зачепилівським районним судом Харківської області винесено рішення по цивільній справі № 952/205/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Вказаним рішенням задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_3 - адвокат Прасолов І.В. подав до суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу на користь позивачки у розмірі 30 000 грн..

Представником відповідача адвокатом Окорським В.В. надано заперечення на заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі. В обґрунтування заперечення ОСОБА_5 посилається на те, що сторона має право на відшкодування судових витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим. Заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачкою ОСОБА_3 на рахунок Адвокатського бюро «Ігоря Прасолова» коштів в розмірі 30 000 грн., а саме відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу на підтвердження факту оплати вказаної суми гонорару. Також ОСОБА_5 посилається на те, що сума гонорару за надання правничої допомоги є завищеною та неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, який наведений в звіті №1. Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти заяви ОСОБА_1 з підстав, викладених у запереченні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом з`ясовано, що рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 23.01.2023 задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Також, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1136/18.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачки ОСОБА_1 надано: додаткова угода до договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 05.07.2022; звіт №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 25.01.2023 з детальним описом-розрахунком наданої правової допомоги.

Однак, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачкою ОСОБА_3 адвокату Прасолову І.В. коштів в розмірі 30 000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивачка дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивачки ОСОБА_3 судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Керуючись ст.ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги у цивільній справі № 952/205/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Є.І. Яценко