Справа № 686/2476/22
Провадження № 2/686/342/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.01.2023

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючої судді Салоїд Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лоб І.А.,

та представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У січні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Поданий позов обґрунтовує тим, що 26 вересня 2019 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала житловий будинок загальною площею 135,0 кв.м., що розташований на АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №К-03-62427 від 10 грудня 2021 року, про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб в будинку АДРЕСА_1 зареєстровано 35 осіб, у тому числі відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в даному будинку з 06.05.2005 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який зареєстрований в даному будинку з 24.12.2002 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований в даному будинку з 17.05.1990 року.

Вона теж зареєстрована в даному будинку з моменту його придбання.

При цьому зазначає що відповідачі не проживають у даному будинку понад п`ять років без поважних причин. Також п.9 договору купівлі-продажу визначено, що продавець ОСОБА_6 зобов`язується зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою 26 листопада 2019 року, проте таких умов договору не виконав.

Відповідачі не проживають в будинку, не сплачують комунальних платежів, в утримані житла участі не беруть, особистих речей в ньому не зберігають та будинком не цікавляться.

Факт відсутності за місцем за місцем реєстрації відповідачів понад п`яти років можуть підтвердити свідки які проживають на АДРЕСА_1 .

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав та просить його задовольнити із викладених у заяві підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов не подали.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 28.01.2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 14.02.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

12.01.2023 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення суду.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що 26 вересня 2019 року позивач, ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., придбала у ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 9 укладеного сторонами договору визначено, що продавець ОСОБА_6 зобов`язаний зняти з реєстрації за адресою відчужуваного житлового будинку всіх зареєстрованих осіб у строк до 26 листопада 2019 року. Проте означених умов договору не виконав, та відповідачів з реєстрації у житловому будинку не зняв.

Згідно довідки №К-03-62427 від 10.12.2021 року, виданої відділом реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 .

Відповідачі не є членами сім`ї позивачки в розумінні ст.3 СК України, так як вони спільно не проживали, не були пов`язані спільним побутом, у них відсутні взаємні права і обов`язки. Будь-яких домовленостей між нею та відповідачами щодо збереження житла не було, поважні причини не проживання їх у вказаному житлі також відсутні.

Зареєстроване місце проживання відповідачів ставить перешкоди для позивачки у володінні і користування своїм житлом, адже вона не має можливості оформити субсидію, чи розпорядитися своїм майном. Вона позбавлена можливості в позасудовому порядку скасувати реєстрацію відповідачів, що порушує право власності позивачки, яке підлягає захисту згідно ст.ст.383,386, 391 ЦК України.

На підтвердження того факту, що відповідачі не проживають в даному будинку вже тривалий час є акт комітету самоорганізації населення мікрорайону Гречани за № 291 від 12.11.2019 року , котрий підтверджує факт не проживання вказаних осіб у будинку, власником якого є ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив факт не проживання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у будинку по АДРЕСА_1 з 2018 року.

Відповідачі не проживають у вказаному будинку, не користуються ним, не сплачують комунальних платежів та участі в утримані житла не беруть, особистих речей та майна в будинку не зберігають.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), згідно яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд виходить з того, що відповідачі не проживають у спірному будинку з 2018 року у ньому, не користуються ним, особистих речей та майна в ньому не зберігають, витрат на комунальні послуги не несуть, внаслідок чого втратили до нього інтерес, чим створюють перешкоди позивачеві, як власнику житла щодо розпорядження власним майном.

Тому із наведених підстав позов підлягає задоволенню.

На стягненні судових витрат з відповідача позивач не наполягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12,13,76-81,89,265,288,289 ЦПК України, статтями 319,321,383,391 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 12 січня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1

ОСОБА_4 адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя :