РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечко С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.03.2022р. позивач ОСОБА_2 перерахував на належний відповідачу картковий рахунок у АТ «Приватбанк» за номером картки НОМЕР_1 суму у розмірі 87 890 (Вісімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто) гривень. Вказана грошова сума була перерахована на рахунок відповідача помилково, оскільки позивач ОСОБА_2 з відповідачем у будь-яких відносинах ніколи не перебував, договорів або інших правочинів з відповідачем не укладав. Відповідач є для позивача невідомою особою, з якою позивач взагалі ніколи не спілкувався. Зазначена грошова сума у розмірі 87 890 гривень не є ні поверненням боргу, ані будь-яким іншим законним платежем. За таких обставин Відповідач отримав вказану суму без будь-яких правових підстав. Отже, вищезазначена сума є для Відповідача безпідставно набутим майном. Представником Позивача на адресу Відповідача була надіслана письмова претензія з пропозицією добровільного повернення вищезазначеної грошової суми. Одразу після отримання претензії відповідач по телефону звернувся до представника позивача з проханням надати підтвердження щодо перерахування йому зазначеної суми позивачем, мотивуючи тим, що йому нічого не відомо про вказану суму. Однак після отримання копії банківської квитанції № Р24А21221-1109С4199 від 30.03.2022 р. відповідач у телефонній розмові з представником позивача визнав факт отримання вказаної грошової суми. Проте від повернення коштів на користь позивача відповідач відмовився, пояснюючи відмову відсутністю грошових коштів. Проте відсутність грошових коштів або інші проблеми матеріального характеру не можуть бути підставою для відмови у поверненні грошових коштів на користь позивача. Оскільки заборгованість позивачу не повернуто, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 05.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав, що викладені у відзиві. Зазначив, що обставини, вказані у позовній заяві не відповідають дійсності. З 03.06.2021 по 07.06.2022 року, відповідач перебував на посаді юриста ТОВ «Везем шиппінг», вищевказаний суб`єкт господарської діяльності займався торгівлею автотранспортними засобами та надавав послуги їх доставки з-за кордону. Один з клієнтів був ОСОБА_3 (посередник з міста Дніпро), у якого позивач замовив послуги по підбору, придбання та доставки авто з США. 07 грудня 2021 року позивачем на ім`я свого родича ОСОБА_4 було здійснено SWIFT платіж на автомобільний аукціон Copart inc. в сумі 5628 доларів США, за придбаний автомобіль Mini Cooper, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Того ж дня позивачем на ім`я свого батька ОСОБА_5 було здійснено SWIFT платіж на автомобільний аукціон Copart inc. в сумі 4953 доларів США, за придбаний автомобіль Mini Cooper S, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 . Вищевказані громадяни є родичами відповідача по першому ступеню споріднення, проживають та за реєстровані за однією адресою. Станом на 30.03.2022 вищевказані автомобілі знаходились в місті Клайпеда, Республіка Литва. Діючи в інтересах позивача, ОСОБА_3 замовив у ТОВ «Везем шиппінг» в інтересах позивача доставку автомобіля Mini Cooper, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та автомобіля Mini Cooper S, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 з Республіки Литва до м. Рівне. В ході листування з декларантом - іншим працівником ТОВ «Везем шиппінг» у месенджері Viber позивач через довірену особі ОСОБА_3 поцікавився яким способом можна оплатити доставку авто з Республіки Литва до м. Рівне, на що працівник ТОВ «Везем шиппінг» запропонувала зробити інвойс за доставку та оплатити напряму на суб`єкт господарювання ТОВ «Везем шиппінг» або ж за усним договором доручення оплатити на картку довіреного працівника ТОВ «Везем шиппінг» зокрема ОСОБА_1 , з метою здійснення оплати за таку послугу в інтересах позивача. За усним договором доручення між позивачем та відповідачем, ОСОБА_1 , зобов`язався надати свої банківські реквізити для зарахування грошових коштів в інтересах позивача за замовлену послугу ТОВ «Везем шиппінг», отримав вказані грошові кошти та надалі здійснив за ці кошти сплату за послугу доставки придбаних позивачем на ім`я своїх родичів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 авто Mini Cooper, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та Mini Cooper S, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 з Республіки Литва до м. Рівне. Позивач, обравши зручніший для себе спосіб оплати за доставку згаданих вище автомобілів з Республіки Литва до м. Рівне шляхом зарахування грошових коштів на ТОВ «Везем шиппінг» шляхом укладення договору доручення між ОСОБА_1 та позивачем переслав вказані кошти на особистий банківський рахунок відповідача. 30.03.2022 Відповідач, отримавши від ОСОБА_3 реквізити карткового рахунку відповідача, зробив безготівковий переказ у сумі 87 890 грн., після чого ОСОБА_3 відправив шляхом надсилання повідомлення у месенджері Viber повідомив про успішну оплату за вищевказану послугу, а також поцікавився строками доставки автомобілів з Литви в м. Рівне. 04.04.2022, згідно вказівки роботодавця ТОВ «Везем Шиппінг» відповідач здійснив зі своєї банківської картки транзакцію в сумі 102 003 грн. на рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» в інтересах позивача та за його дорученням щодо оплати замовлених послуг. Твердження позивача про те, що кошти були перераховані на рахунок відповідача помилково є неправдивими та такими що не відповідають дійсності. Також відповідач зазначає, що переказ такої суми коштів є ризиковим та потребує подвійного підтвердження. У зв`язку з відсутністю телефонних дзвінків від працівників AT «Приватбанк» про помилковість вищевказаної транзакції, та прохання добровільно перерахувати кошти відправнику також свідчить, що позивач не звертався до банку задля відхилення транзакції. Отже позивачу було відомо кому та за які послуги він перераховує таку суму коштів.

Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №P24AC4199 від 30.03.2022 р. позивачем ОСОБА_2 здійснено переказ власних грошових коштів на картковий рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк», належний ОСОБА_1 , в сумі 87 890 грн. 00 коп.

Згідно з копії письмової претензії від 23 серпня 2022 року та копіями інформації про відправлення з оголошеною цінністю Укрпошти, адвокат Хандога В.В., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_2 надсилав на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо повернення безпідставно перерахованих грошових коштів у сумі 87 890 грн. 00 коп.

Вимога позивача до відповідача повернути безпідставно перераховані грошові кошти в розмірі 87 890 грн. 00 коп. не виконана до теперішнього часу.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що з відповідачем у будь-яких відносинах ніколи не перебував, договорів чи інших правочинів з ним не укладав, вказані кошти були перераховані ОСОБА_1 помилково.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

В судовому засіданні відповідач визнав факт отримання від позивача коштів на свою картку НОМЕР_1 у розмірі 87 890 (вісімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто) гривень, та пояснив що в подальшому за вказівкою свого керівника перерахував на рахунок ТОВ «Везем шиппінг». Також відповідач суду пояснив, що жодних договірних зобовязань особисто в нього з позивачем не було. Чи надавав суб`єкт господарювання ТОВ «Везем шиппінг» позивачу будь-які послуги йому невідомо.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що матеріали справи не містять жодних доказів про наявність будь-яких зобовязань між сторонами, а тому суд приходить до висновку, що кошти помилково без наявності правових підстав були перераховані позивачем на банківську картку, що належить відповідачу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, а також про те, що перераховані кошти являються безпідставно отриманими відповідачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 87 890 (вісімдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 02 лютого 2023 року.

Суддя Харечко С.П.