Справа № 352/2171/22
Провадження № 2-о/352/15/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

у с т а н о в и в :

Заявниця 08.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 строком на шість місяців: перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у не відомому для нього місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона з 25.07.2019 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , у шлюбі 21.08.2019 народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 . За час спільного проживання ОСОБА_3 систематично вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, психологічне насильство вчиняє і щодо їх малолітніх дітей, оскільки кожен конфлікт відбувається в присутності дітей. Кожного дня ОСОБА_3 погрожує їй фізичною розправою, що призводить до постійних фізичних та психологічних страждань і фактично унеможливлює на даний час проживання з ним у будинку, адже таке проживання фактично становить небезпеку для її життя та життя дітей. 12.08.2022 о 19:43 год ОСОБА_3 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою та завдав їй удари по голові, внаслідок чого завдана шкода її психічному здоров`ю. 03.12.2022 ОСОБА_3 вчинив словесний конфлікт, під час якого погрожував їй та її батькові фізичною розправою. За результатами вчинення цього правопорушення працівники поліції видали ОСОБА_3 терміновий заборонний припис, яким зобов`язали залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонили вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонили в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї та дітей є дуже високою, тому вважає, що наявні підстави для видачі судом обмежувального припису.

У відповіді на заперечення на заяву про видачу обмежувального припису заявниця вказала, що вона неодноразово зверталась у поліцію із заявою про вчинення домашнього насильства, однак, кожне провадження у справі про адміністративне правопорушення закривалось судом у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а не за відсутністю складу правопорушення. На долучених нею аудіо та відеозаписах видно і чутно, що кожний випадок психологічного насильства вчинявся в присутності дітей, що безумовно завдає шкоди їх психічному здоров`ю та підтверджується психологічними характеристиками психоемоційного стану дітей. Крім того, у сина ОСОБА_6 з народження є суттєві проблеми зі здоров`ям, він хворіє герпесвірусною інфекцією, внутрішньою гідроцефалією. Оскільки ОСОБА_3 поводить себе агресивно в присутності дітей, вона не вважає можливим перебування дітей разом з батьком за її відсутності.

У наданому суду запереченні на заяву про видачу обмежувального припису заінтересована особа ОСОБА_3 посилався на те, що між ним та заявницею існують особисті неприязні відносини та виникають конфліктні ситуації з приводу грошових коштів, оскільки заявницю не влаштовує розмір його заробітку. Хоча він усі зароблені кошти завжди віддавав на потреби сім`ї, ніколи не шкодував грошей для дітей, яких він дуже любить. Оскільки заявниця нераціонально використовувала грошові кошти, часто не на потреби дітей, після його відповідних зауважень заявниця починала сварку і викликала поліцію, посилаючись на вчинення ним домашнього насильства. Конфлікти між ними виникали з ініціативи заявниці, але це не були акти насильства. Його жодного разу не було притягнуто до відповідальності за вчинення домашнього насильства, так як він його не вчиняв, жодного разу він не вдарив заявницю. Вона постійно ініціює конфлікти в присутності дітей, чим сама завдає шкоди їх психологічному здоров`ю. Після отримання термінового заборонного припису поліції від 03.12.2022 він вибрався з житлового будинку по АДРЕСА_1 , з цього часу орендує житло і не має наміру повертатись до заявниці. Він частково не погоджується з першими двома вимогами заяви щодо заборони перебування у місці спільного проживання та заборони наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання заявниці з дітьми, оскільки це перешкоджатиме його спілкуванню з дітьми та участі в їх вихованні. Щодо заборон, які стосуються безпосередньо заявниці, то їх визнає. Проти часткового задоволення заяви не заперечував.

Заявниця та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали вимоги заяви про видачу обмежувального припису та просили їх задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його адвокат Боднарчук С. Я. у судовому засіданні не визнали вимоги заяви про видачу обмежувального припису в повному обсязі. ОСОБА_3 пояснив, що він ніколи не бив дружину, жодного насильства (фізичного чи психологічного) щодо неї не вчиняв. У нього немає агресії, він спокійна людина; не пам`ятає, щоб вживав нецензурну лексику; він майже не вживає алкоголю, оскільки постійно за кермом. Просили відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши вступне слово заявниці та її представника, заінтересованої особи та його представника, показання свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 з 25.07.2019 перебувають у шлюбі, в якому 21.08.2019 народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 (а.с.9-11).

Подружжя ОСОБА_7 та їх двоє малолітніх дітей до 03.12.2022 включно проживали разом у житловому будинку АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання протягом 2021-2022 р. ОСОБА_3 неодноразово вчиняв домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи засвідченими копіями постанов Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2021, від 21.03.2022, від 17.11.2022, які набрали законної сили (а.с.49-51). Згідно вказаних постанов суд закрив провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_3 у звязку із закінченням тримісячного строку накладення адміністративного стягнення стосовно випадків домашнього насильства, що мали місце відповідно 30.01.2021, 19.12.2021, 12.08.2022.

Суд ураховує, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2022, засвідчена копія якої надана заінтересованою особою (а.с.104-106), згідно якої суд закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_3 за відсутністю події і складу правопорушення по обставинах конфлікту, що мав місце між подружжям ОСОБА_7 03.12.2022, на даний час не набрала законної сили, оскільки оскаржена заявницею в апеляційному порядку.

ОСОБА_3 отримав два термінових заборонних приписи від поліцейських відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, а саме: терміновий заборонний припис від 12.08.2022 із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.8); терміновий заборонний припис від 03.12.2022 із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонами на вхід і перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.7).

На виконання заходів термінового заборонного припису від 03.12.2022 ОСОБА_3 вибрався з житлового будинку по АДРЕСА_1 , з цього часу орендує житло в м. Івано-Франківську.

Суд уважає необґрунтованим посилання заінтересованої особи на те, що підтвердженням факту, що він жодного разу не вчиняв домашнього насильства щодо заявниці, є та обставина, що його жодного разу не було притягнуто до відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постанові ВС від 30.11.2022 у справі № 761/39551/21, яка згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

У рамках розгляду даної справи суд установив наявність інших об`єктивних даних, які підтверджують неодноразове вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

З досліджених у судовому засіданні відеозапису та аудіозаписів, які містяться на наданому заявницею диску (а.с.20), встановлено такі обставини:

1) ОСОБА_3 намагається зайти в будинок, вхідні двері якого зачинені на замок, пробує зламати замок на вхідних дверях за допомогою лома, потім підважує вікно, робить це мовчки; ОСОБА_1 , яка разом з дітьми перебуває в будинку, заспокоює дітей;

2) ОСОБА_3 погрожує дружині обрізати батареї опалення в будинку, нецензурно лається, чутно дитячий плач;

3) ОСОБА_3 в нетверезому стані кинув твердою іграшкою, цілячись у дружину, нецензурно лається; іграшка потрапила дочці ОСОБА_8 в ніс, дитина сильно плаче, ОСОБА_1 кричить;

4) ОСОБА_3 , нецензурно лаючись, погрожує дружині фізичною розправою;

5) ОСОБА_3 , нецензурно лаючись, погрожує смертю батькові заявниці;

6)чутно сильний плач і крик заявниці, яка просить чоловіка не бити її по голові, плачуть діти;

7) ОСОБА_3 нецензурно лається на адресу батька заявниці.

Крім того, на досліджених фото, що містяться на цьому ж диску, зафіксовані наявні в заявниці на голові тілесні ушкодження, розбите вікно, розбитий кімнатний вазон, побитий газовий лічильник.

Суд установив, що ОСОБА_3 , вчиняючи психологічне та фізичне насильство щодо заявниці, одночасно вчиняв психологічне насильство щодо своїх малолітніх дітей, у присутності яких мав місце кожен випадок домашнього насильства, завдаючи шкоди їх психічному здоров`ю.

Як випливає із психологічних характеристик психоемоційного стану дітей, наданих Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» (обстеження проводилось на прохання матері), які містяться на а.с.74-81, під час дослідження сімейних відносин за методиками «Мама-Тато», «Моя сім`я», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Два будиночки» виявлено яскраво виражену емоційну прихильність обох дітей до матері. Матір є авторитетною та значимою фігурою для обох дітей. Виявлено бажання ОСОБА_6 , у якого з народження є суттєві проблеми зі здоров`ям, хворіє герпесвірусною інфекцією, внутрішньою гідроцефалією, витіснити фігуру батька із сімейної системи та близького оточення; хлопчик уникає згадування батька, не бажає висловлюватись про нього, що свідчить про наявність напруженості до фігури батька. ОСОБА_9 розуміє, що в сім`ї мають бути і тато і мама, але тата вона вказувала в методиках тільки після нагадування психолога, що свідчить про бажання відсторонитись та витіснити фігуру батька із сімейної системи. В обох дітей присутній підвищений рівень тривожності, що свідчить про наявність травмуючого досвіду, відкрита потреба у захисті.

Суд зазначає, що вказані докази спростовують голослівні твердження заінтересованої особи про те, що він ніколи не бив дружину, жодного насильства (фізичного чи психологічного) щодо неї не вчиняв, що він не агресивна, а спокійна людина, не пам`ятає, щоб вживав нецензурну лексику, майже не вживає алкоголю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження обставини щодо невчинення ним домашнього насильства, на яку він посилався, заперечуючи заяву про видачу обмежувального припису, та не спростував вказаних вище встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні з боку заінтересованої особи свідок ОСОБА_10 , який є кумом ОСОБА_7 , пояснив, що не був свідком конфліктів між ними, за домашнє насильство з боку ОСОБА_3 нічого не знає, у його присутності останній ніколи не висловлював погроз на адресу дружини; при цьому підтвердив, що заявниця дзвонила йому та просила допомоги, бо чоловік її б`є, однак, коли він, свідок, передзвонив до ОСОБА_3 , той заперечив цю обставину.

Наданий заінтересованою особою відеозапис на диску, що міститься на а.с.71, на якому він стоїть перед зачиненими на ключ вхідними дверями житлового будинку, на думку суду, жодних обставин не доводить і не спростовує.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту Закону) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17ч. 1 ст. 1 Закону).

У відповідності з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать терміновий заборонний припис стосовно кривдника та обмежувальний припис стосовно кривдника.

Терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення (ч. 1 ст. 25 Закону).

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, зясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Як зазначено у постанові ВС від 16.04.2020 у справі № 336/992/18, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

На підставі встановлених у рамках розгляду даної справи обставин суд приходить до висновку, що видача обмежувального припису ОСОБА_3 повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявниці і дітей від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у цій конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який упродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з дітьми.

З урахуванням викладеного, з огляду на підтвердження обставини, що заявниця та двоє малолітніх дітей ОСОБА_7 є постраждалими від домашнього насильства особами, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству та видачі обмежувального припису стосовно кривдника.

При цьому суд частково задовольняє другу вимогу заяви щодо заборони ОСОБА_3 наближатися до місця проживання заявниці та малолітніх дітей, вважаючи достатньою відстань менше 100 метрів.

Згідно ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1, 3, 24, 25, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. 263-265, 350-6, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального приписузадоволити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк шість місяців:

-перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у не відомому для нього місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішення про видачу обмежувального приписузвернути до негайного виконання, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник заявниці: ОСОБА_2 , начальник відділу безоплатної правової допомоги Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, м. Івано-Франківськ, вул. І. Франка, 4.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник заінтересованої особи: Боднарчук Сергій Ярославович, АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 02.02.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ