Провадження № 22-з/812/14/23
13 лютого 2023 року м. Миколаїв
справа № 490/5834/19
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс плюс» - адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс плюс» про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна,
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «Дніпрофінансгруп»), Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс плюс» про скасування державної реєстрації права власності та витребовування майна.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 67852 грн 46 коп. судових витрат на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та 14 000 грн на користь ТОВ «Рієлтіс Плюс».

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року залишено без змін.

07 лютого 2023 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника відповідачів - адвоката Подорожнього А.С. - про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дніпрофінансгруп» 10 000 грн витрат на правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 30 січня 2023 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ТОВ «Дніпрофінансгруп» - у справі був адвокат Подорожній А.С., який діяв на підставі ордеру серії ВН № 1122547 та договору про надання правової допомоги № 65 від 27 грудня 2017 року (т. 2 а.с. 240, т. 3 а.с. 14-15).

До закінчення судових дебатів у справі у суді апеляційної інстанції адвокат Подорожній А.С. зробив заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення ТОВ «Дніпрофінансгруп» витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції адвокатом Подорожнім А.С. 22 червня 2022 року до апеляційного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу було надано: акт наданих послуг за договором від 27 грудня 2017 року з описом наданих послуг та їх вартості на загальну суму 10 000 грн (вивчення дослідження та аналіз апеляційної скарги - 4000 грн за 2 години, підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу - 4000 грн за 2 години, участь в засіданні - 2000 грн за 1 годину), рахунок-фактура від 22 червня 2022 року № 22/06 на оплату послуг за договором про надання правової допомоги на загальну суму 10 000грн., копія прибуткового касового ордера від 22 червня 2022 року № 22/06 про сплату ТОВ «Дніпрофінансгруп» адвокату Подорожньому А.С. 10 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Подорожній А.С. приймав участь в судових засіданнях 23.06.2022 року, 04.08.2022 року, 16.01.2023 року і 30.01.2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи "Захищений відеоконференцзв'язок з судом" (vkz.court.gov.ua), загальною тривалістю 69 хвилин.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача ТОВ «Дніпрофінансгруп» в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» - адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп», Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс плюс» про скасування державної реєстрації права власності та витребовування майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» 10 000 грн (десять тисяч гривень) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді . І.В. Лівінський

Н.О.Шаманська

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2023 року.