ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/1813/20 Номер провадження 22-ц/814/989/23Головуючий у 1-й інстанції Сербіненко І.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 24 травня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 02 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю,

третя особа: ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право особистої приватної власності на жилий будинок загальною площею 181,3 м.кв., жилою площею 73,7 кв.м. з надвірними будівлями: кухня літ. «Б», баня літ. «В», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», убиральня літ. «У», басейн літ. «Л», колодязь літ. «к», ворота, огорожа № 1, каналізація літ. «к.я», за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0109 площею 0,23 га., за тією ж адресою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вказані об`єкти нерухомого майна хоча і придбані за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , проте за особисті кошти позивача, для чого остання укладала договори позики із ОСОБА_3 .

Позивач є зареєстрованим власником спірних об`єктів нерухомості, відомості про що внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Позивач стверджувала, що одноособове виконання нею боргових зобов`язань перед ОСОБА_3 , що виникли у зв`язку з придбанням житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , свідчить про придбання вказаного майна в період шлюбу за її власні кошти. Відповідач від виконання боргових зобов`язань перед ОСОБА_3 за розписками усунувся, будь-якої участі у погашенні боргу не приймав.

Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поданим доказам і зробив помилковий висновок про недоведеність заявлених вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.09.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.09.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 08.10.2008 року, виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного Харківського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано 02.04.2008 року, актовий запис № 107 (а.с. 29).

Згідно пояснень позивача вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 02.11.2002 року.

Згідно копії дублікату, що має силу оригіналу, договору купівлі-продажу житлового будинку № 830 від 23.06.2006 року ОСОБА_1 придбала жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку, загальною площею 181,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , вартість майна складає - 150 500 грн. (а.с. 14-23).

Згідно копії дублікату, що має силу оригіналу, договору купівлі-продажу земельної ділянки № 831 від 23.06.2006 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею, 0,23 га, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Відповідно до звіту про експерту грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0109, площею 2300 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , вартість майна складає - 25 000 грн. (а.с. 6-13).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 227858176, об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , форма власності - приватна, власник ОСОБА_1 (а.с. 30).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 227858622, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, площа 0,23 га, кадастровий номер :00:001:0109, форма власності - приватна, власник ОСОБА_1 (а.с.31).

Як убачається із копії боргової розписки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяла у борг у ОСОБА_3 110 000 грн., котрі зобов`язалася повернути до кінця 2006 року.

20.06.2008 року ОСОБА_3 отримав 50 000 гривень.

22.12.2008 року отримав ОСОБА_3 60 000 тисяч гривень (а.с.28).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не спростувала належними і допустимими доказами презумпцію спільності майна, придбаного у період зареєстрованого шлюбу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 за наслідками розгляду спорів з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами сформульовані такі правові висновки.

Нормами ст.335, ст.368 ЦК України, ст.60, ст.70 СК України закріплена презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності майна може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

У такому разі заінтересована особа (один із подружжя) може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані суду першої інстанції докази, а саме договори купівлі-продажу нерухомого майна - будинку і земельної ділянки, а також розписка про отримання у борг грошових коштів, підтверджують лише те, що позивач, перебуваючи у шлюбі із відповідачем, вчинила правочини з отримання у борг коштів і придбання певного нерухомого майна.

Оскільки ні договір купівлі-продажу будинку, ні договір купівлі-продажу земельної ділянки не містять застережень про те, що майно придбане за особисті кошти позивача, як і розписка не містить застережень про отримання коштів в особисту власність позивача, то, враховуючи приписи ст.65 СК України, слід виходити з того, що за договором позики у подружжя виникли спільні зобов`язання, а за договорами купівлі-продажу подружжя набуло у спільну сумісну власність не рухоме майно.

Позивачем суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів на спростування презумпції спільності придбаного майна.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України, дав правильну оцінку наданим у справу доказам і зробив правильний висновок про недоведеність заявлених вимог, навівши обґрунтовані мотиви такого висновку.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 січня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов