Справа № 583/3770/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО», Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ»

про усунення перешкод у користуванні майном та скасування запису про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 року представник позивача - адвокат Котляревський С.О. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном та скасування запису про державну реєстрацію, в якому просить усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,6 га кадастровий номер :01:001:2593 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області шляхом витребування її з незаконного володіння в ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ»; усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 3,7763 га кадастровий номер :01:001:1031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області шляхом витребування її з незаконного володіння в ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ»; скасувати запис номер 8063959 від 13.12.2014 р. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3,7763 га кадастровий номер :01:001:1031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17972465 від 13.12.2014 р.; скасувати запис номер 8068623 від 13.12.2014 р. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,6 га кадастровий номер :01:001:2593 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17980778 від 15.12.2014 р.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником земельних ділянок кадастровий номер :01:001:1031 площею 3,7763 га та кадастровий номер :01:001:2593 площею 0,6 га на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.09.2013 р. У червні 2021 р. позивач вирішив розпорядитись своїм майном та самостійно обробляти ці земельні ділянки, але встановив, що на його земельні ділянки укладено договори оренди земельних ділянок з ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ». Жодних договорів та додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок позивач не укладав, ніякої згоди та заяви до державного реєстратора на проведення державної реєстрації цих договорів оренди землі позивач не подавав, підписи від імені ОСОБА_1 підроблені та документи сфальсифіковані. Вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту прав власника земельних ділянок є заявлення вимоги про повернення позивачу ОСОБА_1 земельних ділянок, так як негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володіння відповідними земельними ділянками, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

22.10.2021 року від відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 32-34), в якому відповідач зазначив, що 10.12.2014 року між ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ОСОБА_1 було укладено договір № 510/14 оренди земельної ділянки (паю) площею 0,6 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2593, розташованої на території Хухрянської сільської ради, Охтирського району, Сумської області. В подальшому, за вільним волевиявленням сторін, 26.02.2018 р. було укладено додаткову угоди № 1 до договору № 510/14 від 26.02.2018 р., за якою новим орендарем земельної ділянки, площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593 стало ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Право оренди за ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» було зареєстроване 22.03.2018 р., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було вчинено запис № 8068623. Дана додаткова угода була підписана і позивачем. В подальшому, 25.04.2019 р. було укладено додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати по договору оренди земельної ділянки площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593, яка власноруч була підписана і ОСОБА_1 . Крім того, 10.12.2014 року між ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ОСОБА_1 було укладено договір № 511/14 оренди земельної ділянки (паю) площею 3,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1031, розташованої на території Хухрянської сільської ради, Охтирського району, Сумської області. В подальшому, за вільним волевиявленням сторін, 26.02.2018 р. було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 511/14 від 26.02.2018 р., за якою новим орендарем земельної ділянки, площею 3,77 га, кадастровий номер :01:001:1031 стало ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Право оренди за ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» було зареєстроване 22.03.2018 р. про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було вчинено запис № 8063959. Дана додаткова угода була підписана і позивачем. В подальшому, 25.04.2019 р. було укладено додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати по договору оренди земельної ділянки площею 3,77, кадастровий номер :01:001:1031, яка власноруч була підписана і ОСОБА_1 . Позивач дані обставини спростовує та наголошує на тому, що він не ставив свого підпису у спірних договорах, вважає підписи підробленими. ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» вважає дані твердження позивача безпідставними і що він навмисно вводить суд в оману, так як з договорів вбачається, що підписам в договорах притаманні спільні риси, які свідчать про те, що їх підписувала одна й та ж особа, тобто позивач. Крім того, факт підписання спірного договору підтверджуеться показаннями свідків, зокрема ОСОБА_2 , яка була безпосереднім очевидцем підписання спірного договору саме позивачем ОСОБА_1 . Також просить взяти до уваги факт систематичного одержання ОСОБА_1 орендної плати за вищевказаним договорами оренди земельних ділянок, що підтверджується відомістю на виплату готівки та платіжним дорученням. Відповідно до довіреності від 06.05.2014 р. ОСОБА_1 уповноважував працівника ПрАТ «Райз-Максимко» Шелудько Л.В. представляти його інтереси з питань реєстрації договорів оренди земельних ділянок, що підтверджує наявність договірних відносин між сторонами. Тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Котляревський С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» - адвокат Демчук Є.В.. в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовних вимог, пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність. Пояснив, що обставини, викладені в позовній заяві, не доведені. Твердження позивача про те, що йому не було відомо про укладені договори оренди земельних ділянок, не відповідають дійсності. Позивач підписував додаткові угоди до договорів оренди, особисто звертався до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про виплату йому орендної плати та отримував орендну плату за вказані вище земельні ділянки, що свідчить про те, що між сторонами існують триваючі орендні відносини.

Представник відповідача ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,6 га та 3,7763 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :01:001:1031 та :01:001:2593), які знаходяться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.09.2013 р. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2021 р. ( а.с. 6, 8, 9, 11).

Дані земельні ділянки відповідно до державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 010217, виданого 28.12.2001 р. на підставі рішення 20-ї сесії 23 скликання Хухрянської сільської ради від 29.09.2001 р. та зареєстрованого в Книзі записів про право приватної власності на землю за № 1381, серії ЯД № 171494, виданого 07.02.2007 р. на підставі розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації № 79 від 02.02.2005 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08, належали ОСОБА_3 (а.с. 7, 10).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 01.09.2021 року вбачається, що 13.12.2014 року державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області Вялик Русланою Вікторівною внесено запис про право оренди земельної ділянки площею 3,7763 га на підставі договору оренди землі № 511/14 від 10.12.2014 року, за умовами якого орендодавець ОСОБА_1 передав орендарю ПрАТ «Райз-Максимко» вказану земельну ділянку строком на 10 років з правом пролонгації. Орендарем даної земельної ділянки є ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (а.с. 6).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 01.09.2021 року вбачається, що 13.12.2014 року державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області Вялик Русланою Вікторівною внесено запис про право оренди земельної ділянки площею 3,7763 га на підставі договору оренди землі № 510/14 від 10.12.2014 року, за умовами якого орендодавець ОСОБА_1 передав орендарю ПрАТ «Райз-Максимко» вказану земельну ділянку строком на 10 років з правом пролонгації. Орендарем даної земельної ділянки є ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (а.с. 9).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строку, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки (висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/119-21/14453-

ПЧ від 04.02.2022 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 510/14, який укладений 10.12.2014 р. орендарем: ПАТ «Райз-Максимко» та орендодавцем: ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,6 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:2593, розташовану на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумського області, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу;

підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у додатковій угоді № 1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення Договору оренди землі № 510/14, зареєстрованого 13.12.2014 р. за № 8068623, яка укладена 26.02.2018 р. орендарем: ПАТ «Райз-Максимко» та орендодавцем: ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,6 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:2593, розташовану на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумського області, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу;

підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у додатковій угоді № 2 про внесення змін і доповнень до Договору оренди землі № 510/14, зареєстрованого 13.12.2014 р. за № 8068623, яка укладена 25.04.2019 р. орендарем: ПАТ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та орендодавцем: ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_1 ;

підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі № 511/14, який укладений 10.12.2014 р. орендарем: ПАТ «Райз-Максимко» та орендодавцем: ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 3,7763 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:1031, розташовану на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумського області, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу;

підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у додатковій угоді № 1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення Договору оренди землі № 511/14, зареєстрованого 13.12.2014 р. за № 8063959, яка укладена 26.02.2018 р. орендарем: ПАТ «Райз-Максимко» та орендодавцем: ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 3,7763га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:1031, розташовану на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумського області, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу;

підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у додатковій угоді № 2 про внесення змін і доповнень до Договору оренди землі № 511/14 від 10.12.2014 р., зареєстрованого 13.12.2014 р. за № 8063959, яка укладена 25.04.2019 р. орендарем: ПАТ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та орендодавцем: ОСОБА_1 , виконаний ОСОБА_1 (а.с. 92-156).

Таким чином, висновком експерта № СЕ-19/119-21/14453-

ПЧ від 04.02.2022 року підтверджується, що ОСОБА_1 своїм підписом оскаржувані договори оренди землі не скріплював, тому підстав вважати, що позивач виразив своє волевиявлення на укладання договорів, погодивши всі їх істотні умови, немає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оспорювані договори оренди землі: № 510/14 від 10.12.2014 р. та № 511/14 від 10.12.2014 р. з додатковими договорами є неукладеними.

На підтвердження факту укладення договору оренди земельної ділянки між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» представник відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» посилається на те, що ОСОБА_1 підписував додаткові угоди від 25.04.2019 р. до договорів оренди, особисто звертався до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» про виплату йому орендної плати та отримував орендну плату за вказані вище земельні ділянки, що свідчить про те, що договори оренди були схвалені позивачем та виконувались, а, отже, між сторонами існують орендні відносини.

Однак такі доводи представника відповідача суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не свідчать про укладення між сторонами спірних договорів оренди на тих умовах, що у них викладені, зважаючи на неналежність позивачу підпису на договорах.

У праві України доктрина venire contra faktum proprium (заборони суперечливої поведінки) проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14).

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.

Разом з тим, статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Зазначена норма виключає можливість укладення спірних договорів шляхом вчинення конклюдентних дій.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

В ч. 4 ст. 124 ЗК України зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно вимог ч.1, 6 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпорядження своїм майном за власною волею.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц провадження №14-499цс19).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосуванні відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що договір оренди землі № 510/14 від 10.12.2014 р. та додаткові угоди до нього, а також договір оренди землі № 511/14 від 10.12.2014 р. та додаткові угоди до нього, є неукладеним, тобто таким, що не відбулися, то наведені в них умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Отже, відповідачами ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» прав та обов`язків за спірними договорами оренди земельних ділянок не набуто і правовідносини за ними не виникли, а тому зайняття земельних ділянок площею 3,7763 га, кадастровий номер :01:001:1031, та площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593, які належать ОСОБА_1 , фактичним користувачем - відповідачем ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» є неправомірним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника ОСОБА_1 його права володіння на ці ділянки. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що усунення перешкод у користуванні належними ОСОБА_1 земельними ділянками шляхом витребування їх у відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та повернення спірних земельних ділянок її власнику, з огляду на те, що права та обов`язки сторін за договором оренди вказаних земельних ділянок № 510/14 від 10.12.2014 року та № 511/14 від 10.12.2014 року з додатковими угодами до них від 26.02.2018 р. та від 25.04.2019 р. не виникли через їх неукладеність, є ефективним способом захисту порушених прав позивача, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

В п.п. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно вимог ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно вимог абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За приписами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Позивачем заявлена вимога про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку (пай) площею 3,7763 га, кадастровий номер :01:001:1031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про речове право 8063959 від 13.12.2014 року та скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку (пай) площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, номер запису про речове право 8068623 від 13.12.2014 року.

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такого ж висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18.

Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на спірні земельні ділянки за відповідачами на підставі неукладеного договору не відповідає вимогам закону, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому земельними ділянками, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що по справі позивачем понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3632,00 грн. та витрати за професійну правничу допомогу в сумі 4200 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано ордер від 16.08.2021р., квитанцію від 15.09.2021 року на оплату виконаних адвокатом робіт та звіт № 25 про виконані адвокатом роботи та час, витрачений на їх реалізацію, відповідно до яких позивач ОСОБА_1 сплатив адвокату Котляревському С.О. за правову допомогу 4200,00 грн. (а.с. 4, 13,14, 21)

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Котляревським С.О., оскільки дії, що вказані в розрахунку наданих юридичних послуг від 15.09.2021 р., враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

З урахуванням наведеного, критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі в сумі 3632,00 грн., а всього 6632,00 грн., по 3316,00 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, ст. ст. 11, 202, 203, 205, 207, 215, 627, 638, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 90, 93, 124, 125, 126, 152 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» керуючись ст.ст. 10, 13, 12, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) земельною ділянкою (пай) площею 3,7763 га, кадастровий номер :01:001:1031, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області шляхом витребування її від Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (, вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, 42304) та повернути дану земельну ділянку позивачу ОСОБА_1 .

Скасувати запис про інше речове право (право оренди) земельної ділянки площею 3,7763 га, кадастровий номер :01:001:1031, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер 8063959 від 13.12.2014 року державного реєстратора Охтирського міськрайонного управління юстиції Вялик Руслани Вікторівни, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17972465 від 13.12.2014 р.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) земельною ділянкою (пай) площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області шляхом витребування її від Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (, вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, 42304) та повернути дану земельну ділянку позивачу ОСОБА_1 .

Скасувати запис про інше речове право (право оренди) земельної ділянки площею 0,6 га, кадастровий номер :01:001:2593, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер 8068623 від 13.12.2014 року державного реєстратора Охтирського міськрайонного управління юстиції Вялик Руслани Вікторівни, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 17980778 від 15.12.2014 р.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО» (код ЄРДПОУ 30382533, проспект Перемоги, 121 В м. Київ, 03115) та Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (, вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, 42304) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі по 3316,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова