Номер провадження 2/754/1575/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 25.04.2019 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем «JAGUAR XJL», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Ізюмська на регульованому перехресті з вул. Брожка, рухаючись прямо не надав переваги у русі автомобілю «HONDA Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить йому на праві приватної власності, який рухався з права та скоїв з ним зіткнення, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2019 року визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (справа № 752/9277/19). Позивач зазначає, що розмір майнової шкоди, завданої автомобілю «HONDA Accord», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності, внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди становить 290 248, 03 грн. За його заявою, згідно з страховим актом від 10.07.2019 року № 07797-24», ПрАТ СК «Вусо» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Виплата страхового відшкодування дорівнює ліміту відповідальності згідно полісу АМ 5269891. Таким чином різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 190 248, 03 грн. Автомобіль «JAGUAR XJL», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . ОСОБА_2 зазначає про те, що йому стало відомо, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.08.2018 року (справа № 759/10152/18) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі

10 200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року (справа № 760/3666/19) визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 20 400, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Позивач вважає, що власникові автомобіля «JAGUAR XJL», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 було достеменно відомо про вищезазначені постанови та позбавлення права керування ОСОБА_3 , у тому числі і під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 25.04.2019 року, проте власник передав право керування останньому, чим проявив недбалість, а тому вони мають спільно відшкодовувати йому шкоду, що повністю узгоджується із ч. 4 ст. 1187 ЦК України. Також зазначає, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, погіршенням стану здоров`я, змушений був прикласти значних зусиль для організації та налагодження звичайного режиму роботи свого життя. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 190 248, 03 грн. на відшкодування майнової шкоди та 100 000, 00 грн. - моральної шкоди, а також судові витрати.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 190248,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 951,24 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1451,24 грн.

26.04.2021 року 26.04.2021р. представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Серафимов І.М.- звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення від 02 листопада 2020р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ПрАТ Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року заочне рішення суду від 02.11.2020 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

13.07.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов Відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказує про те, що на 04.03.2019 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу у розстрочку №040319, на підставі якого цього ж дня ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 транспортний засіб «JAGUAR XJL», номерний знак НОМЕР_1 . За умовами укладеного договору вартість автомобіля складала 17545,00 доларів США, що було еквівалентно 473715,00 грн., яку ОСОБА_3 мав виплатити на умовах розстрочення платежу протягом 6 місяців згідно затвердженого графіку. Пункт 3.4. договору передбачав, що право власності на переданий покупцеві автомобіль зберігається за продавцем до моменту повної плати покупцеві вартості автомобіля, нарахованої пені і процентів. Відповідно до п. 4.1.1 договору, з моменту передачі автомобіля покупцю і до моменту повної оплати покупцеві вартості автомобіля і його перереєстрації: шкода, заподіяна життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля, відшкодовується покупцем. Таким чином, за умовами договору саме на відповідача ОСОБА_3 покладалася вся відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля. Крім того, діюче законодавство не містить жодних обмежень щодо продажу автомобілів особам, які не мають права керування транспортними засобами. На підставі викладеного представник просить суд стягнути матеріальну та моральну шкоду з відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Лісовської О.В. від 11.11.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ПрАТ СК «ВУСО», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

23.02.2022 року від представника позивача до суду надійшли Письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що у тексті відзиву на позовну заяву ОСОБА_4 стверджує, що «04.03.2019 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу у розстрочку № 040319, на підставі якого цього ж дня відповідач 2 передала відповідачу 1 вищевказаний транспортний засіб.» Позивач з вищезазначеними твердженнями категорично не погоджується, оскільки начебто укладений між відповідачами договір купівлі-продажу у розстрочку № 040319 не спрямований на реальне настання правових наслідків, набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а направлений лише на уникнення відповідачем 2 відповідальності. Поміж іншого, враховуючи, що даний Договір укладений в простій письмовій формі (яка суперечить вимогам законодавства України) є обґрунтовані сумніви вважати, що такий договір укладено вже після дорожньо-транспортної пригоди. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Сам по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця. З цього слідує, що укладення між відповідачами у простій письмовій формі договору купівлі-продажу у розстрочку № 040319 свідчить про недотримання сторонами порядку укладення такого договору, а відтак представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

14.10.2022 року від представника третьої особи до суду надійшли Письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_9 (Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5269891. Згідно умов даного договору, страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником або забезпеченого транспортного засобу шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Jaguar XJL державний номер НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну і здоров`ю складає 200 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн.; франшиза - 0 грн. В період дії вищевказаного договору, а саме 25.04.2019 року приблизно о 18 год. 20 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Jaguar XJL д.н. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Ізюмська на регульованому перехресті з вул. Брожка, при русі прямо не надав переваги в русі транспортному засобу марки Honda Accord д.н. НОМЕР_2 , який рухався справа, та скоїв з ним зіткнення, в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За наслідками вищезазначеної ДТП Постановою Голосіївського районного суду Києва по справі №752/9277/19 від 14.06.2019 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. 26.06.2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження 25.04.2019 року транспортного засобу марки Honda Accord д.н. НОМЕР_2 . Страхова сума (ліміт відповідальності) ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом №АМ/5269891 за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 100 000 грн. Згідно ремонтної калькуляції №1053135 від 09.07.2019 року вартість встановлювального ремонту транспортного засобу марки Honda Accord д.н. НОМЕР_2 складає 290 248,03 грн. з урахування податку на додану вартість. Отже, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. 11.07.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено на рахунковий рахунок ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 101000,00 грн.,з урахуванням комісії банку в розмірі 1000, 00 грн. Тобто, ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено страхове відшкодування в граничній сумі (ліміту відповідальності) передбаченої Полісом № АМ/5269891. Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» було виконано свій обов`язок зі сплати страхового відшкодування на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 в повному обсязі. Разом з тим, представник звертає увагу суду, що згідно приписів ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, різницю між страховим відшкодування та фактичним розміром шкоди повинна відшкодувати особа, яка завдала шкоду.

02.02.2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли Письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що позивач не надав жодного доказу про те, що ОСОБА_4 знала про існування постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08.08.2018 року по справі № 759/10152/18, а також той факт, що у ОСОБА_3 було фізично вилучено посвідчення водія.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - Серафимов І.М. - на початку судового розгляду заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи - ПрАТ «СК «ВУСО» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 25.04.2019 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «JAGUAR XJL» д/н НОМЕР_1 по вул. Ізюмській у м. Києві на регульованому перехресті з вул. Брожка, рухаючись прямо, не надав перевагу у русі автомобілю «HONDA Accord» д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, який рухався праворуч, та скоїв з ним зіткнення, у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В результаті ДТП автомобіль «HONDA Accord», що належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 290248,03 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією №1053135 від 09.07.2019 року.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «JAGUAR XJL», що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2019 року.

05.09.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (Страховик) та ОСОБА_9 (Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5269891. Згідно умов даного договору, страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником або забезпеченого транспортного засобу шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Jaguar XJL державний номер НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_4 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну і здоров`ю складає 200 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн.; франшиза - 0 грн.

За результатами огляду ПрАТ СК «ВУСО» була складена ремонтна калькуляція від 09.07.2019 року № 1053135, згідно з якою вартість ремонту без врахування ПДВ склала 290248, 03 грн.

ПрАТ СК «ВУСО» на підставі Страхового акту № 07797-24 від 10.07.2019 року, здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18223 від 11.07.2019 року.

Таким чином, залишок невідшкодованої позивачу суми становить 190248, 03 грн.

Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, відповідно до п.22.1 ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи те, що при розгляді справи достеменно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача ОСОБА_3 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, оскільки мав при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, між його діями та наслідками, що настали, є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2019 року, суд приходить до висновку, що саме відповідач ОСОБА_3 повинен відповідати за заподіяну ним шкоду, а тому з нього підлягає стягненню у рахунок відшкодування матеріальної шкоди різниця між завданою шкодою та сплаченою страховою компанією сума 190248, 03 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної шкоди з відповідачів у солідарному порядку, то слід зазначити наступне.

Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Статті 1194 ЦК України передбачає обов`язок особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати, відшкодувати потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 року у справі № 185/12399/2015-ц, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги саме до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах від 23.12.2015 р. № 6-2587цс15, від 20.01.2016 р. № 6-2808цс15.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння позивачу матеріальної шкоди саме відповідачем ОСОБА_3 . Розмір матеріальної шкоди позивачем доведено в судовому засіданні повністю та підтверджується відповідними доказами, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне.

Позивач обґрунтував вимоги позову тим, що внаслідок ДТП у позивача стався розлад здоров`я, що завдало йому емоційних переживань та фізичних страждань. Разом з тим, його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, через що він був позбавлений можливості тривалий час повноцінно користуватись своїм транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість його моральних страждань, а також, виходячи з його матеріального стану як цивільного позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача ОСОБА_3 , який є винуватцем ДТП, на його користь у відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 15000,00 гривень.

Оцінивши усі зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 190248, 03 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 15000, 00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2919,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1190, 1194 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 190248, 03 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 15000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2919, 90 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО», , адреса: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31.

Повний текст рішення виготовлений 10 лютого 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська