Справа № 933/340/22
Провадження № 2/933/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Камака О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просить стягнути з останнього пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2021 року по жовтень 2022 року у розмірі 33 199,98 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що уклала шлюб з відповідачем 05.11.1994 року, який було розірвано рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 10.06.2015року. Відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року (справа № 643/11949/19) з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 10 000 грн. щомісячно з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день відповідач періодично сплачує аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість за період з червня 2021 року по вересень 2022 року, яка складає 32 254,55 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачка вважає, що у неї виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За її розрахунком розмір пені за аліментними зобов`язаннями за період з червня 2021 року по жовтень 2022 року складає 33 199,98 грн., яку вона і просить стягнути.

Того ж дня, судом надіслано запит щодо місця реєстрації відповідача.

31.10.2022 року, судом отримана відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою судді від 31.10.2022 року, позовна заява була залишена без руху, та позивачці надано строк для усунення її недоліків.

15.11.2022 року позивачкою усунуто недоліки зазначені в ухвалі судді від 31.10.2022 року та надана позовна заява, в якій зазначено за яким розрахунком проведено обчислення пені та збільшено розмір за період з червня 2021 року по жовтень 2022 року до 59 050, 00 грн.

15.11.2022 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 09:00 годину 14 грудня 2022 року.

09.02.2022 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він наводить розрахунок заборгованості по аліментам та розрахунок пені, що виникла внаслідок несвоєчасної сплати аліментів, яка становить 22 422,65 грн.

Суд не приймає до уваги наданий відзив, оскільки відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Враховуючи зміст ухвали суду від 15.11.2022 року відповідач мав можливість подати відзив протягом 15 днів із дня отримання цієї ухвали. Матеріали справи свідчать, що ухвалу суду від 15.11.2022 року відповідач отримав 17.11.2022 року (а.с.29). Таким чином відзив мав бути поданий по 02.12.2022 року включно. Будь-яких пояснень про поважність причин неможливості подання відзиву у вказаний строк відповідач у відзиві не зазначає. Клопотань про продовження строку встановленого судом, не заявив.

27.12.2022 року відповідач надав до суду свою правову позицію щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , де зазначається про те, постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року (справа № 643/11949/19) з нього на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 10000 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття. Виконавче провадження було відкрито за заявою позивача 12.08.2022 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за червень та липень 2021 року, як він вважає не з його вини.

Після відкриття провадження він справно сплачував аліменти: у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2021 року по 10000,00 грн. щомісяця, у грудні 2021 року - 25000,00 (10000 грн. - за грудень, 15 000грн - заборгованість за червень та липень 2021року), у січні 2022 року 10 095,00 грн. Наступний платіж було зроблено 14.06.2022 р. в розмірі 40 000,00 грн., потім 08.09.2022 р. в розмірі 30 000,00 грн.

Не заперечує, що через несвоєчасне внесення платежів утворилася заборгованість, що тягне за собою нарахування пені за період з лютого по серпень 2022 року.

В судове засідання позивач не з`явилася, на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, посилаючись на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою та не може бути присутньою особисто в судовому засіданні он-лайн через відключення світла та відсутність зв`язку. Зазначила, що відповідач мав змогу вчасно сплачувати аліменти, але намагався уникнути їх сплати через війну. Платежі надходили тільки після того, як вона починала скаржитися до юстиції. На цей час відповідач знову має затримки з виплат за листопад та не сплачує індексацію, в той час як все подорожчало у 2-3 рази та є необхідність у придбанні генератора, газової печі, павербанків, ліхтариків, не говорячи вже про оренду житла. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.51,78).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином. Про причини не явки суду не повідомив(а.с.56,77).

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач у своєму позові зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано10 червня 2015 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с. 5).

В судовому засіданні досліджено цивільну справу ЄУН 643/11949/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів та встановлено, що постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10 000,00 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. Постанова набрала законної сили 16.06.2021 року (т.4 а.с.125-131).

При дослідженні вищезазначеної цивільної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав постанову Верховного Суду, 06.07.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення (т.4 а.с.140).

Відповідно до постанови головного державного виконавця Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дівиченко Г.О. про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2021 року, відкрито виконавче провадження № 66471688 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів у розмірі 10000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, згідно постанови Верховного Суду від 16.06.2021 року за виконавчим листом № 643/11949/19 від 26.07.2021 року (а.с.6).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 643/11949/19 від 26.07.2021 року за вих. № 4470 від 08.09.2022 року, видану в.о. начальника Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дівиченко Г.О. вбачається, що станом на 01.09.2022 року заборгованість по аліментам за період з червня 2021 року становить 32254,55 грн. (а.с.8), зокрема:

-червень 2021 року (15 кал.днів): нараховано 4999,95грн., заборгованість 4999,95грн.;

-липень 2021 року: нараховано 10 000,00 грн., заборгованість 14 999,95грн.;

-серпень 2021 року: нараховано 10 000,00 грн., сплачено 9931,00 грн. заборгованість 15068,95 грн.;

-вересень 2021 року: нараховано 10 000,00 грн., сплачено 10 000, 00 заборгованість 15068,95грн.;

-жовтень 2021 року: нараховано 10000,00 грн., сплачено 10 000 грн., заборгованість 15068,95грн.;

-листопад 2021 року: нараховано 10 000,00 грн., заборгованість 25068,95грн.;

-грудень 2021 року: нараховано 10 000,00грн., сплачено 35 000грн., заборгованість 68,95грн.;

-січень 2022 року: нараховано 10 000, 00грн., сплачено 10 069,00 грн., заборгованість 0,05 грн.;

-лютий 2022 року: нараховано 10 000, 00грн., заборгованість 9 999,95 грн.;

-березень 2022 року: нараховано 10 000,00 грн., заборгованість 19 999,95 грн.;

-квітень 2022 року: нараховано 10 000,00 грн., заборгованість 29 999,95 грн.;

-травень 2022 року: нараховано 10 000,00 грн., заборгованість 39 999,95 грн.;

-червень 2022 року: нараховано 10 00,00 грн., сплачено 40000,00грн., заборгованість 9999,95 грн.;

-липень 2022 року: нараховано 10 000,00грн., заборгованість 19999,95 грн.;

-серпень 2022 року: нараховано 10 000,00грн., заборгованість 29999,95 грн.;

-індексація з червня 2021 року по липень 2022 року нарахована 2254,60 грн..

Позивачкою надано уточнену позовну заяву з наведеним розрахунком пені на загальну суму 59 050,00 грн., з яких:

За період з 01.07.2021 по 20.12.2021р.(21.12.2021 року відповідач перерахував 25000,00 грн.)

-за червень 2021 року (5000 грн. х 1% х 173) = 8650 грн.

-за липень 2021 року (10000 грн. х 1% х 142) = 14200 грн.

За період з 01.03.2022 по 14.06.2022р.( 14.06.2022р відповідач перерахував 40000,00 грн.)

-за лютий 2022 року (10000 грн. х 1% х 105) = 10500 грн.

-за березень 2022 року (10000 грн. х 1% х 74) = 7400 грн.

-за квітень 2022 року (10000 грн. х 1% х 44) = 4400 грн.

-за травень 2022 року (10000 грн. х 1% х 13) = 1300 грн.

За період з 01.07.2022 по 07.09.2022р.( 08.09.2022р відповідач перерахував 30000,00 грн.)

-за червень 2022 року (10000 грн. х 1% х 69) = 6900 грн.

-за липень 2022 року (10000 грн. х 1% х 38) = 3800 грн.

-за серпень 2022 року (10000 грн. х 1% х 7) = 700 грн.

За період з 01.10.2022 по 12.10.2022р.

-за вересень 2022 року (10000 грн. х 1% х 12) = 1200 грн.

У правовій позиції, що подано до суду відповідачем 27.12.2022 року, зазначається про те, що виконавче провадження було відкрито за заявою позивача 12.08.2022 року у зв`язку з чим утворилася заборгованість за червень та липень 2021 року, як він вважає не з його вини.

Після відкриття провадження він справно сплачував аліменти:

-за серпень 2021 року сплачено 10000,00 грн. - 25.08.2021року

-за вересень 2021 року сплачено 10000,00 - 22.09.2021 року ,

-за жовтень 2021 року сплачено 10000,00 - 20.10.2021 року,

-за листопад 2021 року сплачено 10000,00 - 30.11.2021 року

-за грудень 2021 року сплачено 25000,00 - 21.12.2021 року,з яких 10000грн.- за грудень, 15 000грн - заборгованість за червень та липень 2021рік.

за січень 2022 року сплачено 10095,00 грн. 31.01.2022 року).

Наступний платіж було зроблено 14.06.2022 р. в розмірі 40 000,00 грн.

Відповідач надав свій розрахунок та вважає, що пеня за прострочення аліментів складає:

-за лютий 2022 року з 01.03.2022-13.06.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 105 (кількість прострочених днів)) = 10500 грн., але не більше 100 % заборгованості, тобто, 10 000 грн.

-за березень 2022 року з 01.04.2022-13.06.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 74 (кількість прострочених днів)) = 7400 грн.

-за квітень 2022 року з 01.05.2022-13.06.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 44 (кількість прострочених днів)) = 4400 грн.

-за травень 2022 року з 01.06.2022-13.06.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 13 (кількість прострочених днів)) = 1300 грн.

Наступний платіж було зроблено 08.09.2022 р. в розмірі 30 000,00 грн.

-за червень 2022 року 01.07.2022-07.09.2022р. (10000грн.(сума заборгованості) х 1% х 69 (кількість прострочених днів)) = 6900 грн.

-за липень 2022 року 01.08.2022-07.09.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 38 (кількість прострочених днів)) = 3800 грн.

-за серпень 2022 року 01.09.2022- 07.09.2022р. (10000грн. (сума заборгованості) х 1% х 6 (кількість прострочених днів)) = 600 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (надалі СК).

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості і помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Указаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1 та 2 ст. 614 ЦК України).

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця (ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 13 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Аналогічну норму містить ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" - спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно наданої позивачем довідки до розмір заборгованості за вих. № 4470 від 08.09.2022 року, видану в.о. начальника Олександрівського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дівиченко Г.О. станом на 01.09.2022 року заборгованість по аліментам за період з червня 2021 року становить 32254,55 грн.

Згідно з ч. 13 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

Позивачці довідка видана 08.09.2022 року, позовну заяву до суду вона надіслала 13.10.2022 року (про що свідчить відмітка на конверті та роздруківка з сайту «Укрпошта») (а.с.11,79).

Отже, на момент звернення до суду довідка про розмір заборгованості не мала юридичної сили.

Проте, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржував в межах виконавчого провадження розмір заборгованості зі сплати аліментів, визначений державним виконавцем, та зазначений позивачем у позовній заяві, що свідчить про його згоду з наявною заборгованістю, про яку зазначає позивачка. Судом було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для уточнення розміру заборгованості , після чого він не заперечував про наявну заборгованість, лише зазначав, що у червні та липні 2021 року вона виникла не з його вини.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Посилання відповідача на те, що заборгованість за червень та липень 2021 року виникла не з його вини, а з вини позивачки через те, що вона звернулася з виконавчим листом до ДВС лише у серпні 2021 року, безпідставні. Відповідачеві стало відомо про постанову Верховного Суду від 16.06.2021 року вже 06 липня 2021 року, про що свідчить поштове повідомлення у цивільній справі ЄУН 643/11949/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів (т.4 а.с.140). Оскільки рішення суду є обов`язковим для виконання, то відповідач повинен був виконувати його у добровільному порядку. Але відповідач не виконував належним чином покладені на нього зобов`язання, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до ОСОБА_2 відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Відповідач не довів підстав для звільнення його від сплати неустойки (пені) за червень та липень 2021 року.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 01.09.2022 року дійсно існувала заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 32254,55 грн. за період з червня 2021 року, яку відповідач на теперішній час вже сплатив.

Враховуючи викладене, суд розраховує пеню наступним чином.

За період з 07.07.2021 (як відповідач дізнався про зобов`язання сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 грн.) по 20.12.2021р. (21.12.2021 року відповідач перерахував 25000,00 грн.):

-за червень 2021 року (4999,95 грн. х 1% х 166) = 8299,95грн., але не більше 100 % заборгованості, тобто, 4999,95грн.

-за липень 2021 року (10000 грн. х 1% х 142) = 14200 грн., але не більше 100 % заборгованості, тобто, 10 000,00 грн.

За період з 01.03.2022 по 14.06.2022р. (14.06.2022р відповідач перерахував 40000,00 грн.)

-за лютий 2022 року (10 000 грн. х 1% х 105) = 10 500,00 грн, але не більше 100 % заборгованості , тобто, 10 000,00 грн.

-за березень 2022 року (10 000 грн. х 1% х 74) = 7400 грн.

-за квітень 2022 року (10 000 грн. х 1% х 44) = 4400 грн.

-за травень 2022 року (10 000 грн. х 1% х 13) = 1300 грн.

За період з 01.07.2022 по 07.09.2022р. (08.09.2022р відповідач перерахував 30000,00 грн.)

за червень 2022 року (10000 грн. х 1% х 69) = 6900 грн.

за липень 2022 року (10000 грн. х 1% х 38) = 3800 грн.

за серпень 2022 року (10000 грн. х 1% х 7) = 700 грн.

Враховуючи досліджені докази, наведений розрахунок суми пені по аліментам за період з 07.07.2021 року по 01.09.2022 року, судом встановлено, що розмір пені по аліментам становить 49 499, 95 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за вересень 2022 року, позивачем не надано доказів про наявність заборгованості по сплаті аліментів за цей період, що повинно підтверджуватися довідкою державного виконавця.

Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, та тих обставин, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 831,90 грн., частину судового збору в сумі 160,50грн. необхідно компенсувати за рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 195-196, ст. ст. 13, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2021 року по серпень 2022 року включно у розмірі 49499 (сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 95 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дохід держави судовий збір в сумі 831 (вісімсот тридцять одна) гривня 90 копійок.

Судовий збір у сумі 160 (сто шістдесят) гривень 50 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 січня 2023 року.

Повний текст рішення складено 13 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.