Справа № 146/502/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач за первісним позовом: ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

третя особа: Орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради

вимоги позову: про визначення місця проживання дитини та зобов`язання передати дитину

представник позивач: адвокат Вереща В.М., адвокат Левицька О.І.

представник відповідача: адвокат Кашпрук О.В., адвокат Матяш Д.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

13 квітня 2023 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 який проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Томашпільської селищної ради, пл. Тараса Шевченка 1 смт. Томашпіль Вінницька область в якій позивач просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для постійного місця проживання з його батьком ОСОБА_1 .

Даний позов обґрунтовано наступним.

З 27.07.2019 року позивач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 21.12.2020 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу сторони надалі проживали разом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача з відповідачкою народився син ОСОБА_3 . Місце проживання сина зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що в листопаді 2021 року відповідачка покинула місце проживання, забрала сина і поїхала жити до своєї матері в с. Велика Русава, Тульчинського району. Далі в лютому 2022 року позивачу зателефонувала молодша сестра відповідачки та повідомила, що відповідачка пішла з дому і вона не знає, що робити з дитиною. Після вказаного позивач забрав сина до місця свого проживання.

В червні 2022 року відповідачка віддала позивачу дитину і вони дійшли згоди, що дитина проживатиме з позивачем, а відповідачка буде брати дитину для спілкування.

Коли позивач віддавав дитину ОСОБА_2 , остання за дитиною належним чином не доглядала, повертала дитину в занедбаному стані, неохайну та в брудному одязі.

В жовтні 2022 року відповідачка почала проживати разом із іншим чоловіком, та з того часу ОСОБА_2 на 3-4 дня закривалася в будинку з дитиною, а в листопаді 2022 року відповідачка залишила сина матері свого співмешканця, яка в подальшому подала скаргу до органів опіки і піклування Томашпільської селищної ради на невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, щодо свого малолітнього сина.

В період з 16 грудня 2022 року до 22 січня 2023 року син знову проживав з позивачем.

Відповідачка ОСОБА_2 брала сина для спілкування, але безвідповідальне ставлення до здоров`я та виховання дитини продовжувалося.

Так в лютому 2023 року відповідачка знову взяла дитину, однак так і не повернула. Лише в кінці лютого 2023 року відповідачка повідомила, що знаходиться в Кризовому центрі тимчасового проживання мам «Дім мама» в с. Лука - Мелешківська Вінницького району Вінницької області та потрібні кошти на лікування дитини. Також відповідачка повідомляла, що вона разом із дитиною та її співмешканцем потрапили в дорожньо-транспортну пригоду.

В зв`язку з викладеним позивач вважає, що вищевказані дії відповідачки несуть загрозу життю і здоров`ю сина, тому оскільки добровільно врегулювати спір щодо місця проживання дитини сторони не змогли, тому з даним позовом позивач вимушений звернутися до суду.

Разом з тим позивач зазначає, що син виявляє особисту прихильність до нього так як проживає з ним з народження, він здатен забезпечити синові належні матеріально - побутові умови проживання та забезпечити всім необхідним.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 11 травня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 травня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 1 червня 2023 року.

26 травня 2023 року відповідачкою ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 третя особа - орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 травня 2023 року вирішено прийняти до спільного розгляду та розглядати в одному провадженні із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання дитини та зобов`язання передати дитину зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 1 червня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 22 червня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 червня 2023 року підготовчий розгляд справи відкладено на 6 липня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 6 липня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини залишено без розгляду.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 6 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 29 серпня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 серпня 2023 року розгляд справи відкладено на 19 вересня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 вересня 2023 року відкладено на 10 жовтня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 листопада 2023 року розгляд справи відкладено на 30 листопада 2023 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - адвокат Верещак В.М. та адвокат Левицька О.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити за обставин викладених в позові.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовільнити повністю та просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та зобов`язати відповідачку передати йому дитину. Зазначив, що його син перебуваючи на даний час з матір`ю знаходиться в небезпеці, оскільки відповідачка за дитиною не доглядає, дитина постійно голодна та брудна. Позивач два тижня назад бачив дитину та відповідачку, так як приїздив до них в м. Вінницю для того щоб в черговий раз привезти продукти харчування, однак за цілий день він не бачив, щоб відповідачка годувала дитину, у квартирі було брудно. Вказав, що відповідачка б`є дитину, не веде за ним належного догляду, кошти які він дає на утримання дитини відповідачка витрачає на себе, дитину всім необхідним забезпечити не може.

Також позивач вказав, що власного будинку він не має, проживає разом з батьками, однак працює та має стабільний дохід, зареєстрований як ФОП, а саме виготовляє меблі на замовлення, має автомобіль, може забезпечити дитині належні умови для проживання та забезпечити всім необхідним, середній заробіток 20-30 тис. грн. на місяць.

Крім того позивач зазначив, що дитина знає його як батька, прихильно до нього відноситься. Позивач звертався до органів опіки та піклування для відповідного реагування. Постійно просив відповідачку щоб та більше уваги приділяла дитині, намагався домовитися про добровільне спілкування з дитиною, однак ніяких результатів це не дало. Зазначив, що доглядати за дитиною буде він, в будинку його батьків на даний час облаштована кімната для дитини та придбані всі необхідні речі, також позивач планує влаштувати дитину в дитячий садок до якого водити і забирати буде сам, на випадок необхідності батьки готові допомагати.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Матяш Д.Ю. в судове засідання 26 грудня 2023 року не з`явилася, хоча завчасно та належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить розписка відповідачки, яка знаходиться в матеріалах справи. Крім того, за весь період розгляду справи відповідачка неодноразово не з`являлася в судове засідання, про причини неявки не повідомляла, хоча судом вживалося достатньо заходів для виклику сторони відповідача.

Представник відповідачки адвокат Матяш Д.Ю. 26 грудня 2023 року направив на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 з`явитися в судове засідання не може, так як на даний час перебуває за кордоном. Оскільки представник немає зв`язку з довірителькою він не має змоги погодити правову позицію у справі, тому просив судове засідання відкласти. Зазначив, що докази перебування ОСОБА_2 у іншій державі будуть надані суду після відновлення зв`язку або по факту повернення в Україну.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вважає причину неявки відповідачки не поважноюта такою, що зводиться до затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, томувраховуючи неодноразове відкладення судових засідань за клопотанням відповідача, відсутність підтвердження поважності неявки у судове засідання, вважає за можливе розглянути справу за її відсутності у відповідності до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, зважаючи на строки розгляду справи та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник органу опіки та піклування Томашпільської селищної ради Щербатий А.І. в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та зобов`язання передати дитину. Позицію органу опіки та піклування Томашпільської селищної ради викладену у висновку від 23 лютого 2023 року підтримав.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_5 перебував з відповідачкою ОСОБА_2 в фактичних шлюбних відносинах та вони проживали разом з нею в її будинку. Відповідачка часто залишала дитину на неї, догляд за дитиною не вела, належного харчування ОСОБА_3 не отримував, а харчувався лише йогуртами, бананами та крекерами. ОСОБА_2 могла цілий день бути відсутня, дитину залишала на неї. Так продовжувалося з вересня по листопад 2022 року, ніякого забезпечення для дитини від ОСОБА_2 небуло. Дитину годувала, купала та фактично доглядала за дитиною вона. Дитина гарячої їжі не бачила, була постійно голодна та хвороблива, розвиток не відповідав її віку. Свідок просила відповідачку вести належний догляд за дитиною, однак ніяких результатів це не давало. Гроші які відповідачка отримувала на дитину вона витрачала на себе. ОСОБА_2 має будинок, однак він без відповідних умов проживання. Також свідок зазначила, що відповідачка б`є дитину, виражається нецензурною лайкою та курить.

Сім`ю ОСОБА_1 свідок знає, зазначила, що вони неодноразово приїжджали та привозили продукти харчування, охарактеризувала їх хорошими людьми. ОСОБА_1 ніколи не кричав, просив поспілкуватися з дитиною, однак ОСОБА_2 дитину батьку не давала. Свідок вважає, що дитина повинна бути з батьком ОСОБА_1 так як він має можливість та бажання забезпечити дитину всім необхідним. Також свідок зверталася в соціальні служби, щоб звернули увагу на те, що ОСОБА_2 не доглядає за дитиною.

Вказала, що відповідачка не працювала, ніякого доходу не мала, крім того займалася шахрайством.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є знайомою сестри позивача. Коли вона була в гостях в сестри позивача ОСОБА_9 , то до останньої подзвонив позивач ОСОБА_1 та повідомив, що ОСОБА_2 залишила малолітнього сина ОСОБА_3 разом із своїми неповнолітніми братом та сестрою, а сама поїхала. Далі ОСОБА_1 поїхав та забрав малолітнього сина ОСОБА_3 та неповнолітніх брата та сестру ОСОБА_2 до себе додому. Свідок зазначила, що потім бачила як позивач гуляв з сином ОСОБА_3 та піклувався про нього.

Через деякий час вона знову була у сестри позивача та знову зателефонувала ОСОБА_11 , яка повідомила, що ОСОБА_3 граючись дитячою присипкою засипав її собі рот та ледь не задихнувся.

Малолітній ОСОБА_3 часто був у батька, ОСОБА_1 піклувався про нього, доглядав його, матері ОСОБА_2 вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Вказала, що стосунки у позивача та відповідачки після народження ОСОБА_3 стали погіршуватися, та з незрозумілих причин відповідачка почала часто залишати новонароджену дитину на батька. Коли були хрестини відповідачка була лише біля церкви, далі залишивши дитину вона поїхала в с. Велика Русава та на святкуванні присутня не була, святкування хрестин було зроблено за кошти позивача. Коли ОСОБА_2 поїхала то за дитиною доглядав батько ОСОБА_1 , перевдягав його. Після того дитина часто залишалася з батьком, без належної уваги матері, яка постійно кудись зникала на дві три неділі, придумувавши різні причини. ОСОБА_2 не бачила як дитина зробила перші кроки. Дитину змушені були перевести на штучне вигодовування, оскільки мати постійно десь пропадала. Свідок часто провідувала позивача однак ніколи вона не бачила ОСОБА_2 . Все необхідне для дитини купував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ніякого заробітку не мала, нічого не купувала, та постійно була відсутня. Були випадки коли ОСОБА_2 телефонувала до ОСОБА_1 та вимагала гроші погрожуючи тим, що не дасть дитину. Коли ОСОБА_2 на деякий час забирала ОСОБА_3 то потім повертала дитину з синяками, голодну та недоглянуту. Ходити та говорити дитина почала біля батька. Зі слів свідок знає, що належних умов проживання в будинку ОСОБА_2 , в с. Велика Русава немає. Охарактеризувати відповідачку може лише з негативної сторони. Після того як ОСОБА_2 забрала дитину у Вінниця то ОСОБА_1 часто приїжджав до них та привозив речі, пересилав кошти, щоб дитина харчувалася.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком двоюрідної сестри позивача. Зазначив, що мати позивача попросила завезти її, та ОСОБА_2 з дитиною до лікарні на планові щеплення. Малолітньому Матвію було біля 1,5 року. Він завіз їх до лікарні та чекав коли всі повернуться. Прийшла ОСОБА_2 з дитиною. Малолітній ОСОБА_3 плакав, сів на руки свідку та баявся матері. Коли ОСОБА_2 вийшла з машини тоді дитина заспокоїлася. Далі прийшла ОСОБА_15 - мати позивача, однак відповідачка почала ображати її нецензурними словами та забравши малолітнього ОСОБА_3 з машини в холодну зимню погоду пішла пішки. Крім того свідок зазначив, що неодноразово привозив позивача ОСОБА_1 та його матір до відповідачки ОСОБА_2 в с. Велика Русава, щоб привезти продукти та речі для дитини. На святкуванні хрестин відповідачки не було. ОСОБА_1 весь час доглядав за дитиною. Свідок вважає, що відповідачка неналежно виховує та доглядає дитину. Позивач працює та має можливість забезпечити дитину всім необхідним. Дитина жила в батька, матері не було, де в той час перебувала остання свідку невідомо. На даний час свідку невідомо де ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона є жінкою двоюрідного брата позивача. Зазначила, що під час хрещення ОСОБА_3 відповідачка була присутня, однак під час святкування ОСОБА_2 поїхала в с. Велика Русава залишивши дитину. Далі на різдвяні свята до них в гості приходив ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 , без відповідачки, де в той час була ОСОБА_2 свідку відомо не було. Позивач піклувався про дитину, доглядав її. ОСОБА_1 працює та має постійний дохід належним чином виконує батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_3 . Вона неодноразово провідувала ОСОБА_3 , так як була його хрещеною, однак відповідачки вона ніколи не бачила. ОСОБА_2 вона охарактеризувати не може, так як з нею не спілкувалася та майже ніколи не бачили. Відповідачка залишаючи дитину з батьком часто їздила кудись по невідомим причинам на деякий час. Де на даний час відповідачка з дитиною свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача та працює в КУ «Центр надання соціальних послуг» Томашпільської селищної ради. Після одруження ОСОБА_1 з ОСОБА_2 останні почали проживати в будинку батька позивача, після народження ОСОБА_3 стосунки у сторін почали погіршуватися, відповідачка за дитиною не доглядала, дитина постійно плакала, однак мати ніяк не реагувала, співчуття до дитини небуло, також відповідачка часто зникала без поважної причини на деякий час залишивши малолітню дитину з батьком. Коли святкували хрещення то з дитиною постійно був батько, далі відповідачка взагалі пішла.

Так, зимою 2022 року у вечірню пору доби до неї зателефонував позивач та повідомив, що відповідачка залишила малолітнього ОСОБА_3 з своїми неповнолітніми братом, якому біля 14 років та сестрою, якій біля 10 років, побила їх, а сама поїхала у невідомому напрямку. Про дану подію ОСОБА_1 стало відомо так як до нього зателефонував неповнолітній брат відповідачки. Свідок про дану подію повідомила службу у справах дітей. Коли вона з ОСОБА_1 та представниками служби у справах дітей приїхали до будинку в с. Велика Русава, в якому проживала ОСОБА_2 , то в будинку було брудно та холодно, діти були самі, коли останній раз діти їли вони пояснити не змогли, продуктів харчування в будинку небуло, телефонували до ОСОБА_2 неодноразово з різних номерів однак остання не відповідала. Малолітнього ОСОБА_3 забрав батько ОСОБА_1 , неповнолітні діти - брат та сестра відповідачки також виявили бажання поїхати до ОСОБА_1 оскільки знали його. Діти боялися залишатися вдома, бо боялися, що повернеться ОСОБА_2 , яка їх била, в дітей були синці. Відповідачка з`явилася на наступний день, причини своєї відсутності не пояснювала, кричала та погрожувала. Свідок вважає, що дитина повинна проживати разом з батьком, оскільки мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки, що завдає значної шкоди дитині, а позивач ОСОБА_1 любить дитину піклується про неї, має належні умови для проживання та стабільний дохід. Де на даний час відповідачка з дитиною свідку невідомо.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Судом установлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 21 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, дане рішення набрало законної сили 20.01.2021 року.

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади, малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

З довідки виданої Томашпільською селищною радою 27.03.2023 року видно, що до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входить: ОСОБА_19 - батько, ОСОБА_15 - мати, ОСОБА_3 - син.

Відповідно до характеристики виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради від 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 , 1984 року народження за місцем проживання характеризується позитивно.

Як видно з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України станом на 30.03.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки № 28 виданої лікарем - психіатром КНП «Томашпільська ЦРЛ», ОСОБА_1 , 1984 року народження на обліку в психіатричному кабінеті КНП «Томашпільска ЦРЛ» не знаходиться та за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки виданої лікарем КНП «Томашпільський ЦПМСД», ОСОБА_1 , 1984 року народження на диспансерному обліку в лікаря ЗПСМ не знаходиться.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа- підприємець, вид економічної діяльності - виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів.

Також позивачем надано довідку видану директором ЗДО «Сонечко» Томашпільської селищної ради, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зарахований в І молодшу групу Томашпільського ЗДО «Сонечко» з 01.09.2023 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Томашпільської селищної ради «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 » від 23 лютого 2023 року, орган опіки та піклування на підставі рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Томашпільської селищної ради, а також враховуючи те, що мати ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до виховання та утримання свого сина ОСОБА_3 , з метою захисту прав та законних інтересів дитини, вважає за доцільне, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за його фактичним місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Критеріями за яких орган опіки і піклування дійшов зазначеного висновку послугувало те, що мати ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до виховання та утримання свого сина ОСОБА_3 , безпосередньо на засіданні Комісії надала згоду на проживання дитини ОСОБА_3 біля колишнього чоловіка та з метою захисту прав та законних інтересів дитини.

Під час розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини орган опіки і піклування керувався найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини брались до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками органом опіки та піклування складений висновок, який відповідає пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866

Як видно з рішення виконавчого комітету Томашпільської селищної ради № 67 від 23 лютого 2023 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження», вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Враховуючи малолітство дитини, зобов`язати батька ОСОБА_1 не чинити перешкоди у побаченні та спілкуванні матері ОСОБА_2 з дитиною та надавати можливість матері забирати дитину ОСОБА_3 до місця свого проживання, не менше 8 (восьми) днів на місяць, в інші дні за спільною домовленістю.

3 березня 2023 року позивач звертався до ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про розшук ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 .

Згідно відповіді начальника поліції наданої на ім`я ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року працівниками поліції встановлено місце перебування колишньої дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , а саме останні перебувають в кризовому центрі «Дім мами», що розташований в с. Лука Мелешківська Вінницького району Вінницької області.

Як видно з довідки виданої Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області від 18 квітня 2023 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 2021 року народження проживають без реєстрації за адресою с. Лука-Мелешківська Вінницький район Вінницька область Кризовий центр «Дім мами».

Згідно інформаційної довідки виданої Великорусавським старостинським округом Томашпільської селищної ради, 6 квітня 2023 року надійшло усне звернення від гр. ОСОБА_4 , жительки с. Велика Русава з приводу недбалого ставлення до дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження з боку його матері ОСОБА_2 та прохання залучити відповідні служби вжити необхідні міри з метою змусити матір забезпечити необхідні умови життя та виховання малолітній дитині.

Відповідно до довідки характеристики № 151 виданої Великорусавським старостинським округом Томашпільської селищної ради від 06.04.2023 року на ім`я ОСОБА_2 , остання разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , 2021 року народження зареєстрована та проживає в с. Велика Русава в будинку, який належить її матері. Будинок та прилегла територія занедбана, в кімнатах не прибрано, земельна ділянка біля будинку не обробляється, підсобне господарство не ведеться, будь-які інші доходи відсутні. При неодноразовому обстеженні умов проживання ОСОБА_2 не змогла жодного разу показати приготовлену їжу, агресивно реагує на будь-які запитання та зауваження стосовно неналежного утримання та виховання малолітнього сина. Схильна до брехні з корисливих мотивів, змінити життєву позицію та виправитися не бажає, вживає нецензурну лексику, погрожує, стає непередбачуваною та небезпечною. Така безвідповідальна поведінка ОСОБА_2 загрожує життю її сина.

Також, згідно постанови Томашпільського районного суду від 22 лютого 2022 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді попередження. Згідно даної постанови судом встановлено, що ОСОБА_2 13 лютого 2022 року в період часу з 17.00 по 18.40 год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 залишила без належного догляду свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2021 року народження, чим порушила належні умови, щодо проживання дитини при цьому ухилилася від виконання батьківських обов`язків свого сина залишила на свою малолітню сестру.

Як видно з відповіді начальника ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_1 неодноразово звертався до поліції по факту того, що ОСОБА_2 не виконує належним чином обов`язки щодо виховання сина ОСОБА_3 , 2021 року народження та з заявою про розшук матері та дитини, а саме колишньої дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 .

Згідно інформаційної довідки Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 11.04.2023 року, впродовж 2022 року до служби у справах дітей Томашпільської селищної ради неодноразово надходили письмові повідомлення та заяви щодо ОСОБА_2 , яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3 , 2021 року народження, з якою було проведено бесіду та рекомендовано батьку дитини ОСОБА_1 звернутися із заявою до органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. У грудні 2022 року до служби у справах дітей селищної ради надійшла заява ОСОБА_4 про неналежний догляд за дитиною ОСОБА_3 . З матір`ю ОСОБА_2 було проведено бесіду та попереджено про відповідальність за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. 21 лютого 2023 року було розглянуто питання «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 » та вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 біля батька ОСОБА_1 . Поряд з цим проінформовано, що ОСОБА_2 не виконує рішення органу опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та заявила, що остаточне рішення про визначення місця проживання дитини має прийняти суд.

Як видно з повідомлення - інформації про сім`ю-особу, яка перебуває в складних життєвих обставинах від 14 лютого 2022 року, 13 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомив про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 . При здійсненні службою у справах дітей Томашпільської селищної ради та працівниками поліції візиту в дану сім`ю факт вчинення насильства було підтверджено, діти були самі, ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідала, малолітнього ОСОБА_3 було передано батькові ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виявили бажання перебувати у гр. ОСОБА_1 , оскільки вони попередньо були у родинних відносинах та знайомі.

Згідно акту обстеження умов проживання від 27.12.2022 року, комісією в складі начальника служби у справах дітей Томашпільської селищної ради, фахівця з соціальної роботи КУ «Центр надання адміністративних послуг», інспектора ювенальної превенції Тульчинського ПВ було проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження в сім`ї матері ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Встановлено, що умови проживання в будинку задовільні, опалення пічне, є електропостачання та водопостачання, в наявності меблі, на час обстеження дитини у будинку небуло, впродовж останній десяти днів хлопчик перебуває у батька ОСОБА_1 . В сім`ї матері ОСОБА_2 для дитини створені такі умови: є спальне ліжко, дитячий одяг, іграшки, в наявності продукти харчування. За наслідками обстеження комісією рекомендовано матері ОСОБА_2 наголошено на належному вихованні і догляді за дитиною. Особливу увагу звернути на дитяче харчування, розвиток дитини, не залишати дитину на сторонніх осіб.

Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Томашпільської селищної ради № 11 від 21 лютого 2023 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2021 року народження», вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи малолітство дитини, зобов`язано батька ОСОБА_1 не чинити перешкод у побаченні та спілкуванні матері ОСОБА_2 з дитиною та надавати можливість матері забирати дитину ОСОБА_3 до місця свого проживання не менше восьми днів в місяць, в інші дні, за спільною домовленістю між батьками дитини.

Також згідно наданої відповіді начальника ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, 18 липня 2023 року через лінію «102» надійшло звернення ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що співмешканець взяв без дозволу дитину заявниці та їде з нею в невідомому напрямку. З доданої до даної відповіді довідки від 31 липня 2023 року складеної інспектором ЮП СП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, видно, що життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 нічого не загрожує, мати дитини ОСОБА_2 перебуває в пологовому будинку, догляд за дитиною здійснюватиме ОСОБА_23 .

Як встановлено з інформації КЗ «Обласний комплексний центр надання соціальних послуг» від 14.11.2023 року, ОСОБА_2 разом із малолітньою дитиною ОСОБА_3 , 2021 року народження була зарахована до відділення надання соціальних послуг особам, які постраждали від насильства КЗ «ОКЦНСП» з 24.09.2023 року. Направлення видане Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області від 24.09.2023 року з приводу випадку домашнього насильства. Відрахована ОСОБА_2 разом із малолітньою дитиною ОСОБА_3 12 жовтня 2023 року. За час перебування в закладі ОСОБА_2 умови договору були порушені одноразово, за що клієнтка була відрахована.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої.

При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже, не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) сформульовано висновок, згідно якого вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Згідно встановлених в судовому засіданні обставин та досліджених доказів, які є належними та допустимими позивач ОСОБА_1 в повній мірі може забезпечити малолітню дитину ОСОБА_3 , 2021 року народження необхідним харчуванням, одягом, освітою, корисним дозвіллям, тощо, оскільки він є займається підприємницькою діяльність, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та громадських формувань. Про належний матеріальний стан позивача також свідчить сукупний дохід, який за 2022 рік склав 79659 грн. ОСОБА_1 має постійне місце проживання та проживає в будинку своїх батьків, в якому облаштована дитяча кімната, що дає можливість проживання дитини у належних умовах, забезпечення її достатнім рівнем проведення власного дозвілля. Необхідність визначення місця проживання сина з ОСОБА_1 викликана неналежною поведінкою самої матері по відношенню до дитини, відсутністю прояву інтересу до його виховання, харчування та догляду, частим самовільним зміненням місця проживання матері з дитиною, залишенням малолітнього на сторонніх осіб, що негативно впливає на розвиток та стан малолітнього. Тим самим ОСОБА_2 , як мати фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина, крім того відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, а саме невиконання батьками обов`язків, щодо виховання дітей. Намагання позивача визначити місце проживання дитини з ним пов`язане з бажанням захистити інтереси дитини та її право на безпеку, належний догляд в тому числі медичний, збереження сталих соціальних зв`язків із однолітками та родичами.

Позивач судимості не має, на наркологічному обліку та обліку психіатра, тощо не перебуває, жодних тяжких хронічних захворювань або схильність до них не має, що свідчить про нормальний фізичний стан позивача, необхідний для догляду за дитиною та можливість брати активну участь у його вихованні та дозвіллі. Інших засобів впливу на відповідача та ефективних шляхів вирішення спірного питання щодо визначення місця проживання сина з позивачем, як звернення до суду, він не має.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми, враховуючи ставлення батька до дитини, бажання та можливість батька піклуватися про дитину та створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, зважаючи на недбале ставлення матері до малолітнього сина, яка невзмозі забезпечити дитині належні умови проживання, оскільки стабільного заробітку та постійного місця проживання не має, неналежний догляд за розвитком та виховання дитини не веде, за місцем проживання характеризується негативно, на зауваження відповідних органів щодо догляду за дитиною не реагує, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073, 60 гривень, а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статями 19, 141, 161 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», статями 4, 13, 76, 81, 141, 206, 263-265, 273, 279, 263, 430, ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання дитини та зобов`язання передати дитину задоволити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для постійного місця проживання з його батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНКОПП: НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 30 серпня 2021 року, орган, що видав 0532, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_4 .

третя особа: орган опіки та піклування Томашпільської селищної ради, , місце знаходження: смт. Томашпіль пл. Тараса Шевченка, 1 Вінницька область.

Повний текст рішення виготовлено 03 січня 2024 року.

Суддя: О. В. Пилипчук