Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2023 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді Партоліної І.П.
за участю секретаря Довгої С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,
В провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
03 березня 2023 року у справі було ухвалено рішення.
Представник відповідача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з приводу вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У зв`язку із вищевказаним, судом було ухвалено рішення, яким встановлено відповідачу п`ятиденний термін після ухвалення рішення для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 березня 2023 року.
У строк, встановлений судом, представником відповідача було надано суду докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
Позивач в судовому засіданні заперечив заявлену суму судових витрат, зазначивши, що по всіх його клопотаннях йому було відмовлено при розгляді справи та відповідач не надав завірених квитанцій щодо оплати витрат.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, просив провести судове засідання без його участі, зазначивши про це у поданій заяві.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Рішенням суду від 03 березня 2023 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі відмови в позові - на позивача.

Судом встановлено, що 14 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Адвокатського бюро «Чорноус та партнери» Репело Олександром Вікторовичем було укладено договір про надання правничої допомоги.

ОСОБА_3 є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 320/н, виданого Кіровоградською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 17 листопада 2008 року.

Відповідачем було наведено орієнтовну суму судових витрат 20000,00 гривень.

Представником відповідача надано суду акт виконаних робіт від 06 березня 2023 року із зазначенням наданих послуг, а також квитанцію від 03 березня 2023 року на суму 5000 грн.00 коп.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 15000 грн.00 коп., складає гонорар адвоката за представництво в суді, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і відповідно до договору дана частина гонорару адвоката сплачується замовником протягом місяця після прийняття позитивного для замовника судового рішення.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами»

Оскільки позивачем не довено факт неспівмірності понесених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, а обставини, на які посилається позивач у своєму запереченні щодо суми понесених іншою стороною витрат не є доведеними, тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 гривень є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи з урахуванням виконаних робіт та витраченого часу по розгляду даної справи.

Зважаючи на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що стягнення з позивача витрат у заявленій сумі не буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про стягнення із позивача на користь відповідача 20000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Ухвалити у цивільній справі № 394/391/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку визначеному ст. 354, 355 ЦПК України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: