РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1547/21
Провадження № 2/293/61/2023
06 січня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бруховського Є.Б.

секретаря судового засідання Давиденко Л.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

свідка ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:
20.07.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до закінчення терміну денної форми навчання 30 червня 2023 року. В обґрунтування позову вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , але спільно не проживають близько семи років. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з нею. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04 червня 2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення повноліття найстаршою дитиною - ОСОБА_4 . Син ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття та перебуває на її утриманні. У вересні 2019 року син ОСОБА_4 поступив на денну форму навчання та є студентом II курсу денної форми навчання факультету бізнесу та сфери обслуговування спеціальності «Готельно - ресторанна справа Державного університету «Житомирська політехніка». Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Син проживає з нею в АДРЕСА_1 , та на час навчання проживає у м. Житомир, в гуртожитку. Усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини несе вона самостійно. Проживають вони із сином та дочкою за рахунок виключно її заробітної плати. Навчання потребує значних коштів як безпосередньо плати за гуртожиток, так і для розвитку, проїзду, харчування, проживання, купівлю підручників, одягу, тому вона не може в повній мірі самостійно забезпечувати сина і сприяти розвитку його здібностей та здобуттю ним належної освіти. Відповідач ухиляється від покладених на нього обов`язків по утриманню дитини, грошей на проїзд, утримання, проживання та харчування не надає. Крім цього, вона змушена сплачувати комунальні послуги, також забезпечувати сина необхідним одягом та іншими речами. Також вона має доньку ОСОБА_5 , 2008 року народження, яку їй необхідно утримувати.

ОСОБА_2 працездатний та має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. Крім того, звертає увагу на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку.

15.12.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов в якому зазначає, що вони дійсно з позивачем проживали у зареєстрованому шлюбу та мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , 2008 року народження. Шлюб за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.09.2021 між ним та позивачем розірвано. Рішення набрало законної сили 05.10.2021. Виклад обставин у позовній заяві, якими позивачка обгрунтовує заявлені позовні вимоги, уважає такими, що не відповідають дійсності, є надуманими та безпідставними, а саме: згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2014 року по справі №285/1671/14-ц, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 30.04.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно довідки про утримання аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) від 02.04.2021 року за №86, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей відсутня. Водночас, позивачка умисно вводить суд в оману щодо тих обставин, що відповідач не сплачував та не сплачує аліменти на дітей, у зв`язку з чим, діти знаходяться на її повному утриманні. Згідно рішення суду, позивач отримувала аліменти на утримання дітей та продовжує отримувати аліменти на утримання доньки, в залежності від заробітку (доходу) відповідача, від близько чотирьох до дев`яти тисяч гривень щомісячно.

З березня 2021 року він є пенсіонером за вислугою років та інвалідом II групи. На даний час, стан його здоров`я дуже поганий, у зв`язку з чим він вимушений систематично лікуватися та проходити курси реабілітації в закладах охорони. За станом здоров`я не може працювати, а лікування є досить дорого вартісним за останній час близько 18 тис грн.. Таким чином, його дохід у порівнянні із раніше отримуваною заробітною платою значно зменшився, про що позивачка умисно не зазначає.

Крім витрат на лікування, ним сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки, а також він вимушений нести додаткові витрати зі сплати орендних платежів на проживання, в розмірі п`яти тисяч гривень щомісячно, сплачувати за спожиті комунальні послуги близько 2-2,5 тис. грн, придбавати харчування, одяг, взуття, надавати допомогу в утриманні непрацездатної матері похилого віку, тощо.

За час несення військової служби відповідач захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення на території Донецької та Луганської областей у 2014-2016 роках, у зв`язку з чим, син ОСОБА_6 має ряд пільг, зокрема, навчання на бюджетній основі за денною формою, пільгова оплата за проживання у гуртожитку близько 80 грн на місяць, безоплатне отримання підручників, тощо. Гуртожиток знаходиться поряд з університетом (вул. Черняхівського, 103 та АДРЕСА_2 ), у зв`язку з чим, потреба у проїзді відсутня. Таким чином, витрати сина, зумовлені витратами виключно на харчування, а витрати на проїзд до місця проживання матері під час канікул, не є систематичними та такими, що пов`язані безпосередньо з процесом навчання.

Син ОСОБА_4 , має самостійний дохід, оскільки отримує академічну стипендію. Згідно довідки від 03.03.2020 за №64 за період вересень-грудень2019 року отримав дохід у виді стипендії в розмірі 5200,00 гривень; згідно довідки від 29.01.2021 за №22 за період січень-червень 2020 року - 7800,00 гривень; згідно довідки від 29.01.2021 за №23 за період липень-грудень 2020 року - 7842,90 гривень. Оскільки сума стипендії та допомога в розмірі однієї тисячі гривень, яку він щомісячно надає, шляхом їх перерахування на банківський рахунок сина, повністю задовольняє потреби у навчанні. Крім того, ніколи не виникало проблем у сприянні задоволення особистих потреб сина, шляхом надання разових допомог, наприклад, у разі необхідності, придбання телефону, одягу, взуття, тощо. Водночас, обов`язки щодо утримання дітей виникають, як у батька, так і у матері. Аналогічною є позиція положень норм сімейного законодавства в частині утримання непрацездатних батьків. У зв`язку з чим, відповідач, як син, додатково несе витрати, пов`язані з утриманням непрацездатної матері похилого віку. З урахуванням вище викладеного, вважаю, що позов позивачки задоволенню не підлягає за безпідставністю. Водночас, він продовжуватиме надавати грошовому допомогу, як і надавав раніше без рішення суду, на підставі взаємної домовленості з сином, з урахуванням потреб, на час його навчання, в розмірі однієї тисячі гривень.

Тому просить врахувати відзив на позовну заяву та надати належну оцінку наданим доказам та задовольнити частково позов ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та визначити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Вказала, що проти мирової угоди, просить стягувати аліменти по закону, щоб відповідач платив як належить, він не часто дає сину гроші, він з дитиною не спілкується. За гуртожиток здійснюють оплату у повному розмірі, пільгами не користуюються, щоб не було претензій від батька.

Відповідач та його представник позов визнали частково з викладених у відзиві підстав. Відповідач також зазначив, що є інвалідом війни, коли виповнилось дитині 18 років ще протягом року з нього стягувались 4000 гривень на одну дитину, коли він пішов на пенсію у нього став менший дохід, але він щомісячно надає допомогу сину, він їздив в університет цікавився як вчиться, які витрати, він надав всі документи, щоб дитина могла безкоштовно проживати в гуртожитку, але він не користується пільгами. Коли позивач подала позовну заяву він намагався вирішити добровільно питання утримання дитини, але позивач відмовилась, він пропонував укласти нотаріальний договір.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що не працює, навчається в політехніці в м. Житомир, живе в гуртожитку, він навчається на денній формі навчання, за державні кошти, стипендію отримує в сумі 2000 грн щомісячно, на дорогу витрачає 60 грн в одну сторону, книжки для навчання він не купує, батько йому перераховує в місяць 1000 грн, але не завжди. Має витрати, а саме купує одяг, сплачує за проживання в гуртожитку, на розваги. Витрати, які він має, то сума 3000 гривень щомісяця є недостаньою.

Вислухавши позивача, відповідача, його представника, свідка, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано. Сторони проживають окремо. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , 2008 року народження.

Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2014 року по справі №285/1671/14-ц, з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову - 30.04.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною сином ОСОБА_4 повноліття аліменти відповідач продовжує сплачувати на утримання дочки ОСОБА_7 .
Повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має повних 18 (вісімнадцять) років, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 12).

Згідно довідки Державного університету «Житомирська політехніка» факультету бізнесу та сфери обслуговування від 14.06.2021 за №19.07.08.03/Д-166-2021 ОСОБА_4 (група ГРС-1) є студентом ІІ курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» факультету бізнесу та сфери обслуговування спеціальності «Готельно-ресторанна справа» Державного університету «Житомирська політехніка» (IV рівень акредитації) денної форми навчання. Навчається на бюджетний основі і отримує академічну стипендію. Термін навчання становить з 01.09.2019 по 30.06.2023.

Навчальний заклад у якому навчається син сторін є АДРЕСА_3 .

Доходів позивача не вистачає для забезпечення достатнього життєвого рівня сина.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд встановив, що відповідач має ряд захворювань, з березня 2021 року він є пенсіонером за вислугою років та інвалідом II групи, його дохід складає лише пенсія, власного житла не має, проживає в орендованій квартирі, розмір оренди є значним, стягнення за виконавчими документами проводиться зі сплати аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_7 , інших утриманців не має.

Син сторін - ОСОБА_4 має повних 18 років, в дійсності є студентом денної форми навчання, навчається на бюджетній основі, потребує у зв`язку з навчанням матеріальної допомоги, перебуває на утриманні матері, із власних доходів має стипендію у розмірі 2000 гривень щомісяця, має задовільний стан здоров`я.

Під час начання сина позивач несе витрати на утримання сина, які, зокрема, полягають у забезпечанні останнього одягом, продуктами харчування, канцелярським приладдям тощо, проїзд на дорогу та оплата проживання у гуртожитку. Оплату за гуртожиток здійснюють у повному розмірі без використання будь-яких пільг.
Із пояснень відповідача та наданих ним доказів убачається, що останній приймає участь у додаткових витратах в утриманні повнолітнього сина, здійснює на його картковий рахунок майже щомісяця 1000 (одну тисячу) гривень, спілкується з ним та те, що син під час навчання має змогу користуватися відповідними пільгами як син військовослужбовця, який захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення на території Донецької та Луганської областей у 2014-2016 роках.

Вказане сторонами не спростовано.

При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей дочки, на утримання якої сплачує аліменти, відсутність власного житла, а також його участь у додаткових витратах в утриманні повнолітнього сина та пільги якими може користуватись останній під час навчання.

Суд також бере до уваги покази свідка - сина сторін, який не заперечував, що отримує від батька на власні потреби майже щомісяця 1000 гривень, спілкується з батьком та має власний дохід у виді стипендії у розмірі 2000 гривень щомісяця.

Разом з тим, суд враховує той факт, що позивач, звертаючись до суду з вказаною вимогою про стягнення аліментів не надала жодних доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, так і обґрунтованості саме такого розміру аліментів.

Таким чином, суд уважає, що з відповідача слід стягувати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує такої допомоги, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця і до закінчення (припинення) навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Такий розмір матеріальної допомоги є необхідним та достатнім на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду і зареєстрована 20.07.2021 (а.с.1).

В порядку ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 182, 184, 191, 199-201 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 20.07.2021 і до закінчення (припинення) навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , 908,00 грн судового збору на користь держави (адреса: вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601; ); отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 "Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)".

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 12.01.2023.

Головуючий суддя Євген БРУХОВСЬКИЙ