КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 363/3991/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/794/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Котлярова І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року,

встановив:

у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовомпро визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року позов було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання в суді апеляційної інстанції позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при зверненні до суду з апеляційною скаргою просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач повторно не з`явився в судове засідання. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про судові засідання, оскільки судові повістки ним були отримані невчасно, що позбавляло його можливості зявитись в судові засідання. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 02 березня 2022 року.

З довідки від 13 квітня 2022 року, складеної секретарем судового засідання Тищенко К.В., вбачається, що судове засідання 02 березня 2022 року не відбулось у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, призначено нову дату розгляду - 17 травня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 судову повістку на 17 травня 2022 року отримав 03 травня 2022 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення (а.с. 37).

17 травня 2022 року розгляд справи було відкладено на 31 травня 2022 року у зв`язку з неявкою сторін. Про розгляд справи 31 травня 2022 року позивач був повідомлений 30 травня 2022 року, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення (а.с. 42).

31 травня 2022 року та 20 червня 2022 року сторони в судове засідання не з`явились. Розгляд справи було відкладено на 04 липня 2022 року, і судову повістку ОСОБА_1 було отримано 28 червня 2022 року (а.с.52).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року позов було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_1 .

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в судові засідання він не з`явився внаслідок несвоєчасного отримання повісток. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть біти підставою для скасування ухвали суду, оскільки спростовуються матеріалами справи. Позивач неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, ходом розгляду не цікавився, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Частиною 5 ст. 225 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що неявка позивача у судові засідання була обумовлена введенням на території України воєнного стану належними та допустимими доказами не підтверджені. позивач не вказував, яким саме чином введення воєнного стану перешкоджало йому звернутись до суду або звернутись до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи чи розгляду її за відсутності ОСОБА_1 . Крім того, безпідставними є посилання позивача і на ведення бойових дій в межах Вишгородського району Київської області, оскільки судові засідання в даній справі відбувались в період з 17 травня 2022 року по 04 липня 2022 року, в який бойові дії на території Київської області не велись.

За таких обставин підстави вважати, що позивач не з`явився до суду з поважних причин, відсутні.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 17 листопада 2021 року (справа № 640/17803/15-ц), від 07 серпня 2020 року (справа № 405/8125/15-ц).

В даному випадку позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, доказів поважності причин неявки не надав, із заявами про розгляд справи за його відсутності не звертався.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позову буз розгляду.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді