Номер провадження: 22-ц/813/3049/23
Справа № 510/61/22
Головуючий у першій інстанції Дудник В.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу директора Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, на рішення Ренійського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Дудник В.І. 21 березня 2022 року у м. Рені Одеської області, -

встановила:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, у якому просила стягнути з відповідача 24 362,80 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважає саме цю суму обґрунтовано нарахованою та такою, що підлягає стягненню на її користь, підстав для її зменшення або звільнення від її сплати не вбачала. Також ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 2 750 грн. та суму судового збору (992,40 грн. +496,20 грн. = 1 488,60 грн.), сплаченого нею при подачі позову.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 23 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 09 грудня 2021 року у розмірі 12 181 грн. 40 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 1 488 грн. 60 коп. судового збору та 1 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі директор Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з апелянта на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 2 986,58 грн., та 744,30 грн. судового збору. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги наданий відповідачем розрахунок, який, на думу апелянта, має бути взятий за основу для зменшення суми середнього заробітку позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга директора Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала завідувачкою господарства у Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» до 01 жовтня 2021 року, коли звільнилася за наказом №113-П від 30 вересня 2021 року у зв`язку із виходом на пенсію.

За період роботи позивачки у ДП «РМТП» заробітна плата останній виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим у відповідача перед ОСОБА_1 складалася заборгованість по заробітній платі. Оскільки у добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашало, позивачка зверталася до Ренійського районного суду Одеської області із позовом із вимогами про стягнення заробітної плати. Позовні вимоги позивачки були задоволені, за винесеним судовим рішенням видавалися виконавчі листи, за якими в порядку виконання проводилися виконавчі дії.

Згідно ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати у розмірі 46 268,77 грн. було закрито у зв`язку із добровільним погашенням відповідачем заборгованості по заробітній платі.

Згідно банківської довідки про здійснення розрахункових операцій за рахунковою карткою позивачки, остаточний розрахунок із позивачкою було проведено 08 грудня 2021 року, у зв`язку із чим, в порядку ст.117 КЗпП України, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку із нею при звільненні, який станом на 09 грудня 2021 року (за зробленими позивачкою підрахунками) складав 24 362,80 грн.

За змістом статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Фактичний розрахунок відповідачем з позивачем проведено 08 грудня 2021 року, що стверджується випискою по картковому рахунку.

Відшкодування, яке сплачується за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, не відповідає ознакам заробітної плати, оскільки виплачується не за виконану роботу, а за затримку розрахунків при звільненні. Тому відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, хоча і розраховується, виходячи з середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.

Метою законодавчого регулювання умов відшкодування працівнику за час затримки усіх виплат при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку із його звільненням з роботи, зокрема, захист працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

При звільненні працівника роботодавець, відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП, виплачує в день звільнення всі належні працівникові виплати (зарплата, компенсація за невикористані дні відпустки тощо). Якщо працівник в день звільнення не працював, їх роботодавець виплачує не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець зобов`язаний письмово повідомити працівника перед їхньою виплатою.

Якщо належні працівнику виплати з вини роботодавця не виплачені в зазначений термін і їхній розмір працівник не оспорює, роботодавець відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП зобов`язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. Згідно з підпунктом «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок № 100), Порядок № 100 застосовується і в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, тобто, визначення середньої зарплати для оплати днів затримки за статтею 117 КЗпП - саме такий випадок.

Середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останніх два календарних місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абз. 3 п. 2 Порядку № 100). Виплата - це середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а подія, з якою пов`язана ця виплата, - це власне затримка. Тобто подія - це перший день затримки, що є наступним днем: за днем звільнення - якщо працівник працював у день звільнення; за наступним днем після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок - якщо в день звільнення він не працював.

Отже, у даному випадку розрахунковим періодом є серпень-вересень 2021 року, якщо перший день затримки розрахунку за звільнення припадає на жовтень. Однак, оскільки з наданої Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» Довідки-розрахунку №999 від 03 лютого 2022 року вбачається, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 не працювала, то розрахунком періодом має бути липень 2021 року та вересень 2021 року.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку, тобто, період затримки визначається в календарних днях.

Оскільки період затримки - в календарних днях, то згідно з абзацом 1 пункту 8 Порядку № 100:

середньоденна зарплата - ділимо нараховану зарплату за розрахунковий період (липень, вересень) на кількість календарних днів такого періоду (44 к.дн. для липня, вересня): 7 149,50 / 44 = 162,49 грн.

середня зарплата за час затримки розрахунку за звільнення - множимо середньоденну зарплату (162, 49 грн.) на кількість календарних днів затримки, які потрібно оплатити за середнім заробітком (48 календарних днів з 01 жовтня 2021 року по 08 грудня 2021 року) = 7 799,45 грн. До періоду затримки розрахунку за звільнення включається день остаточного розрахунку з працівником, тобто, день виплати усіх розрахункових працівнику.

Такими саме вказана сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 799, 45 грн., з утриманням від цієї суми обов`язкових податків та зборів, підлягає стягненню з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 .

Безпідставними є посилання у апеляційній скарзі Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на неврахування судом підрахунку зменшеної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 2 986,58 грн., із посиланням на те, що відповідачем була розрахована сума, яку працівник, недоотримавши належні йому кошти, міг би сплатити, як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя (за прикладом процентних ставок у АТ КБ «ПриватБанк»).

Колегія суддів зазначає, що апелянт при цьому посилається на п. 94.5 постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15, не врахувавши, що зазначений висновок було зроблено судом касаційної інстанції на підставі встановлених у вказаній справі обставин, які не мають правового значення для даної справи.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. сторонами не оскаржується, а тому не підлягає перегляду у апеляційному порядку.

При вищевказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23 листопада 2021 року підлягає скасуванню в частині, що переглядається, із постановленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 366, 61 грн. судового збору за подання позовної заяви, а з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 232,91 грн.

Керуючись ст. 367, 3368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу директора Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» - задовольнити частково.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23 листопада 2021 року - скасувати в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Постановити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 08 грудня 2021 року в розмірі 7 799,45 гривень, з утриманням від цієї суми обов`язкових податків та зборів.

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 366,61 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 232, 91 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 січня 2023 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе