КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/24712/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1776/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

31 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Жданової Маргарити Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський Олександр Володимирович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С ТА Н О В И В :

У липні 2021 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року (повний текст виготовлено 01.11.2021) позовну заяву задоволено та визнано виконавчий напис від 24.02.2021, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., який зареєстрований в реєстрі за №2456, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів за кредитним договором від 07.08.2018 таким, що не підлягає виконанню.

01 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Жданова М.О. подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначала, що згідно договору про надання правової допомоги від 02.06.2021 року № 06021-21, Акту приймання-передачі наданих послуг від 27.10.2021 року №1 до Договору, детального опису робіт (наданих послуг), рахунку на оплату № 9/21 від 27.10.2021 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 27.10.2021 року, фактичний розмір понесених ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу є доведеним та відповідає складності справи і виконаних адвокатом робіт.

26.10.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с. 92-105).

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Жданової М.О. про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнутоіз ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, Жданова М.О. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу та постановити нове рішення, яким стягнути судові витрат з відповідача в розмірі 5 000 грн., вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про неспімірність витрат на професійну допомогу необґрунтований, оскільки позивачем подано всі докази щодо підтвердження вказаних витрат у розмірі 5000 грн.

Вважає, що в клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу доводи відповідача базуються виключно на суб`єктивній думці про складність виконаної адвокатом роботи, намагання порівняти витрати на правову допомогу та гонорара адвоката з середньою зарплатою в м. Києві не відповідають нормам чинного законодавства.

05 жовтня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В., в якому представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись в обгрнтування на те, що додаткове рішення суду є законним та обґрунтованим та не може бути скасоване чи змінене з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, оскільки підготовка такої справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, відповідно сума 5 000 грн. є значно завищеною, не підтверджена дійсною затратою часу адвокатом, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності та справедливості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні ч.4 ст. 137 ЦПК України витрати не є співмірними, а також врахував клопотання відповідача про зменшення судових витрат.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді; ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову; а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України Проте, у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.3 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями ч.ч.4,5 ст.141 ЦПК України.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст.137 ЦПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.3,4,5 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої увалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.3,4,5 ст.141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно сказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 11 листопада 201 року у справі № 873/137/21).

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «East/ West Allianc Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2021 року адвокат Жданова М.О. та ОСОБА_2 уклали та підписали Договір №06021-21 про надання правової допомоги, де згідно п. 3 сторони визначили, що розмір гонораруу за уим Договором становить 5 000 грн. (а.с. 36).

27 жовтня 2021 року між сторонами складено та погоджено Акт наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги, в якому зазначено, що адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами по даній цивільній справі; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

У клопотанні про зменшення судових витрат від 26 жовтня 2022 року, поданому до суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» зазначало про те, що розрахунки, надані позивачем на підтвердження витрат понесених ним на правничу допомогу, є завищеними та було вказано про неспівмірність таких витрат, відповідач просив суд такі витрати зменшити.

На переконання колегії суддів, застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг (5000 грн) є невиправданим і завищеним, оскільки справа не є складною, розгляд її проводився у спрощеному позовному провадженні, а тому супровід даної справи у суді першої інстанції не може вартувати таких коштів.

Крім того слід зазначити, що заявником не було зазначено кількість витраченого адвокатом Ждановою М.О. часу на кожну з наданих послуг та розрахунок таких витрат.

Ухвалюючи рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, додаткове рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Жданової Маргарити Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 01 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді