ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16453/21

Провадження № 22-ц/4820/19/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/16453/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації вилучення обтяження заборони відчуження, скасування державної реєстрації вилучення обтяження нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності та поновлення запису становища, яке існувало до порушення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк», Банк) вказувало, що 26.07.2007 між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковими угодами №1 від 26.07.2007 та №3 від 23.03.2009, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику кредит в сумі 80 000 доларів США, а остання зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23.07.2027 та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 26.07.2007 між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавцем надано в іпотеку нежитлове приміщення офіс 1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і цей договір був нотаріально посвідчений і зареєстрований в реєстрі за №1-4840. Також 26.07.2007 у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження вказаної нерухомості іпотекою та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону відчуження на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що через неналежне виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 12 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (поручителя) на користь АТ «Укрсиббанк» 74805, 30 доларів США заборгованості по кредиту та процентах, 6112 ,27 грн пені та 3441 грн судових витрат.

Разом з тим, Банк вказує, що у зв`язку із тим, що рішення суду не виконано, він розраховував задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, проте обтяження іпотекою та заборона відчуження були без згоди Банку знятті, а нерухомість була відчужена ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 28.04.2012 ОСОБА_5 та 10.05.2012 зареєстровано припинення права власності ОСОБА_1 на вказане майно.

Позивач посилається на те, що обтяження заборони на нерухоме майно та обтяження іпотекою були вилучені приватним нотаріусом Оксанюк А.А. на підставі підробленої від імені Банку заяви, наданої нотаріусу працівником Банку Левицьким В.В. Зважаючи на це, за заявою Банку відносно ОСОБА_6 було відкрито кримінальне провадження і на даний час триває судовий розгляд. Так, Банк стверджує, що ОСОБА_6 вчинив умисні протиправні діяння, що пов`язані із зловживанням службовим становищем та вчиненням службового підроблення, у зв`язку із чим було незаконно знято обтяження щодо заставного майна.

Таким чином, Банк наголошує на тому, що не надавав відповідачці згоди на вилучення обтяження іпотекою та заборони відчуження, а також на відчуження предмету іпотеки вказаної вище нерухомості.

На думку Банку, ОСОБА_1 здійснила відчуження нерухомості з метою уникнення звернення стягнення на неї, будучи достовірно обізнаною про те, що заборгованість за кредитним договором непогашена та погашення цієї заборгованості буде здійснено у примусовому порядку, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач посилається на те, що правочин про відчуження предмету іпотеки в силу ст. 12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемним, оскільки укладений без волі та згоди АТ «Укрсиббанк», як іпотекодержателя.

При цьому з урахуванням нікчемності договору щодо відчуження вказаної нерухомості він не створює будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю, а отже укладення цього договору не призвело до виникнення права власності у ОСОБА_5 .

Зважаючи на викладене, АТ «Укрсиббанк» просило суд: - скасувати державну реєстрацію вилучення обтяження заборони відчуження та одночасно поновити запис про заборону відчуження - реєстраційний номер обтяження 5373837, стосовно нежитлового приміщення - офіс 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13484931, підстава обтяження - договір іпотеки за реєстровим №1-4840 від 26.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., іпотекодержатель АКІБ «Укрсиббанк», власник майна ОСОБА_1 , шляхом здійснення державної реєстрації (визнання та підтвердження) обтяження нерухомого майна забороною відчуження; - скасувати державну реєстрацію вилучення обтяження нерухомого майна іпотекою та одночасно поновити запис про обтяження іпотекою - реєстраційний номер обтяження 5373428 стосовно нежитлового приміщення - офіс 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13484931, підстава обтяження договір іпотеки за реєстровим №l-4840 від 26.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., іпотекодержатель АКІБ «Укрсиббанк», іпотекодавець ОСОБА_1 , шляхом здійснення державної реєстрації (визнання та підтвердження) обтяження іпотеки; - скасувати державну реєстрації права власності за ОСОБА_5 на нежитлове приміщення - офіс 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого 13484931, що була проведена на підставі нікчемного правочину - договору купівлі-продажу, ВРС №235083 від 28.04.2012, посвідченого приватним нотаріусом Новіковою Л.В. та з одночасним відновленням становища, яке існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації (визнання та підтвердження) права власності на нежитлове приміщення - офіс 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13484931 за ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року задоволено заяву АТ «Укрсиббанк» про забезпечення позову та заборонено державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлового приміщення - офіс 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого 13484931.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2022 року залучено до справи в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року провадження у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» в частині позовних вимог до ОСОБА_5 закрито.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року в задоволені позову відмовлено. Заходи забезпечення позову скасовано.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, АТ «Укрсиббанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції проігнорував питання встановлення чи спростування обставин чинності іпотеки, адже договір іпотеки між сторонами був не лише нотаріально посвідчений державним нотаріусом Оксанюк А.А., але й було проведено державну реєстрацію обтяжень майна забороною та іпотекою. Позивач наполягає на тому, що іпотека не припинена, оскільки не настали обставини, передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про державну реєстрацію обтяжень вилучені безпідставно, а тому порушене право Банку як іпотекодержателя нежитлового приміщення офісу №1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 має бути відновлене шляхом визнання та підтвердженням державою факту обтяження цього майна іпотекою та забороною. Щодо заяви, яка від імені Банку підписана ОСОБА_6 , то позивач вважає, що вона не може бути достатнім доказом підтвердження факту припинення іпотеки, враховуючи, що першочергове значення для вирішення питання про наявність/відсутність підстави для поновлення державної реєстрації обтяжень мало належне дослідження доказів та встановлення обставин законодавчо визначених підстав для припинення іпотеки чи їх відсутність.

Крім того, апелянт посилається на те, що 28.04.2012 приватний нотаріус Оксанюк А.А. вилучила з Реєстру відомості про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно та іпотеки на підставі заяви від 28.04.2012, проте цю заяву підписано ОСОБА_6 , де він зазначив, що займає посаду заступника начальника відділу примусового стягнення ПУСБ ДСБ АТ «Укрсиббанк», хоча насправді займав посаду провідного юрисконсульта відділу супроводження виконавчих процедур та аутсорсінгу зі стягнення боргів ПУСБ ДСБ АТ «Укрсиббанк», а тому не міг діяти як заступник начальника і підписувати документи, що належали до компетенції тієї посади. В результаті державна реєстрація припинення обтяження іпотеки забороною на нерухоме майно здійснена безпідставно, оскільки із заявою до приватного нотаріуса звернулась особа, яка не мала повноважень ініціювання вилучення заборони на нерухоме майно. Доказів, що б підтверджували факт припинення іпотеки, яка виникла на підставі договору від 26.07.2007 не має.

Поміж того, Банк вказує, що протиправне вилучення відомостей про державну реєстрацію обтяження майна, що є предметом іпотеки призвело до укладення договору купівлі-продажу від 28.04.2012, який в силу ст. 12 Закону України «Про іпотеку» є нікчемним.

Разом з тим, апелянт зауважує, що у разі якщо колегія суддів дійде висновку про сплив позовної давності, то позивач зазначає, що про укладення договору купівлі-продажу від 28.04.2012 відповідачка не проінформувала Банк, тому у останнього не було об`єктивної можливості дізнатися про його укладення. Лише після прийняття рішення про задоволення своїх вимог на підставі розділу 5 договору іпотеки від 26.07.2007 та отримання повної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2021 позивач дізнався, що відомості, які містяться в Реєстрі не відповідають наявним чинним та не скасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записам, які містяться в Реєстрі.

До того ж, апелянт зазначив, що суд першої інстанції проігнорував частину доказів, що були надані позивачем, допустив поверхневе дослідження доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилався Банк в обґрунтування своїх доводів.

Також, апелянт посилається на правові висновки, що викладені в постановах Верховного Суду у справах №910/73/17, №922/2250/15, №910/4989/18.

Зважаючи на викладене, АТ «Укрсиббанк» просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта АТ «Укрсиббанк» та відповідачка ОСОБА_3 до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; від представника Банку надійшло клопотання про слухання справи за її відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, посилаючись на те, що вину ОСОБА_6 у зловживанні службовим становищем та вчиненні службового підроблення не доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки кримінальне провадження з цього приводу ще не завершено.

Однак, судова колегія не погоджується з мотивами відмови суду у задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.

Встановлено, що 26.07.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» (наразі АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого позичальник отримала кредит в іноземній валюті в сумі 80 000 доларів США (т.1 а.с.14-17).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором від 26.07.2007 між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» (наразі - АТ «Укрсиббанк») укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Оксанюк А.А., що зареєстрований в реєстрі за №1-4840 (т.1 а.с.28-30).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Реєстр) від 25.01.2021 ОСОБА_1 набула право власності на нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 05.01.2006 (рішення Управління житлово-комунального господарства №423 від 23.06.2005), про що 05.01.2006 до Реєстру були внесені відповідні відомості.

23.07.2009 до Реєстру були внесені відомості на підставі Договору про визначення часток в спільній власності ВМІ №438632 від 23.07.2009, посвідченого приватним нотаріусом Балац Т.П. (р/н 586), за яким відбулося відчуження долі Ѕ частки нерухомого майна ОСОБА_1 ОСОБА_4 .

Та 24.07.2009 на підставі Договору дарування ВМІ №438633 від 23.07.2009, посвідченого приватним нотаріусом Балац Т.П. (р/н588), ОСОБА_1 набула у приватну власність нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 .

Також, відповідно до Інформації з Реєстру 26.07.2007 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 5373837 на підставі договору іпотеки, 1-4840, власник ОСОБА_1 та 28.04.2012 вилучено обтяження на вказане нерухоме майно, заявник АКІБ «Укрсиббанк» (т. 1 а.с. 58 зворот).

Та 26.07.2007 реєстратором Першої Хмельницької держнотконтори зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки на нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 5373428 на підставі договору іпотеки, 1-4840, іпотекодавець ОСОБА_1 , іпотекодержатель АКІБ «Укрсиббанк» та 28.04.2012 вилучено обтяження іпотекою (т. 1 а.с. 61-62)

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 квітня 2013 року у справі №686/3625/13 стягнуто на користь ПАТ «Укрсиббанк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 74805,30 доларів США, що еквівалентно 597918,76 грн, з яких: 64641,10 доларів США, що еквівалентно 516676,31 грн кредитної заборгованості, 10164,20 доларів США, що еквівалентно 81242,45 грн заборгованості по процентах та 6112,67 грн пені за порушення термінів повернення кредиту (т.1 а.с.31-32).

28 квітня 2012 року заступником начальника відділу примусового стягнення ПУСБ ДСБ АТ «Укрсиббанк» Левицьким В.В. направлено приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. заяву «Про зняття заборони», відповідно до якої АТ «Укрсиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення офіс 1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в зв`язку із припиненням дії Договору іпотеки від 26.07.2007, що посвідчений Оксанюк А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1-4840 (т.1 а.с.34).

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. 28.04.2012 вилучено обтяження заборони на нерухоме майно та іпотеки нежитлового приміщення офіс 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 59, 61).

В подальшому, нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13484931 було відчужено ОСОБА_1 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу ВРС №235083 від 28.04.2014, посвідченого приватним нотаріусом Новіковою Л.В., про що 10.05.2012 до Реєстру була внесена відповідна інформація (т.1 а.с. 37-62, 63-64).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується ОСОБА_7 записом про смерть №13 від 27.06.2014 (а.с.119, 120).

Щодо позовних вимог Банку про скасування державної реєстрації вилучення обтяження заборони відчуження та іпотеки з одночасним поновленням таких записів в Реєстрі.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

У частині першій статті 13 вказаного Закону передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 було предметом договору іпотеки від 26.07.2007, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за відповідним кредитним договором, і яке в подальшому 28.04.2012 було відчужено на користь ОСОБА_5 та 10.05.2012 зареєстровано право власності останнього на зазначене нерухоме майно.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню».

У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Скасування рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 грудня 2021 року в справі № 369/2593/18, від 08 грудня 2021 року в справі № 638/5977/16.

У справі, що переглядається, АТ «Укрсиббанк» пред`явив до первісного власника нерухомого майна (іпотекодавця) позовні вимоги про скасування державної реєстрації вилучення обтяження заборони відчуження та скасування державної реєстрації вилучення обтяження іпотекою з одночасним поновленням таких записів в Реєстрі. За таких обставин, з врахуванням норм права та правових позицій Верховного Суду у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити саме у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

У випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 з одночасним відновленням становища, що існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення.

Статтями 1216,1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою згодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них ( частини 1, 3 статті 1267 ЦК України).

Згідно зі статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом положень ст. 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Якщо позивач не заявляє вимоги до усіх належних відповідачів, які мають безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами, то суд відмовляє у задоволенні позову.

З матеріалів спадкової справи №128/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що спадкоємцями після смерті останнього є син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_9 , які 07.07.2014 подали до Локачівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а дружина ОСОБА_3 - заяву про відмову від прийняття спадщини.

Згідно заповіту від 24.02.2014, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області 24.02.2014 ОСОБА_5 заповів, в т.ч. нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 , своєму сину ОСОБА_8 .

Враховуючи предмет та підстави позову в частині скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення офіс АДРЕСА_2 , власником якого з 10.05.2012 був ОСОБА_5 та поновлення запису становища, яке існувало до порушення, син померлого ОСОБА_8 має, як спадкоємець за заповітом, безпосередній зв`язок із спірними правовідносинами та мав би брати участь у справі як співвідповідач, оскільки вирішення зазначеного спору може вплинути на його спадкові права.

Оскільки, АТ «Укрсиббанк» не заявило вимоги до всіх належних відповідачів за позовною вимогою про скасування державної реєстрації права власності та поновлення запису становища, яке існувало до порушення, тому не підлягає до задоволення ця позовна вимога саме з зазначених вище підстав.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог Банку, проте помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає до зміни з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

З огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги щодо необхідності задоволення позову в повному обсязі слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай