Справа № 308/6542/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ? судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи без самостійних вимог на предмет спору : приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Юрій Георгійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Юрій Георгійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо від керівника підприємства Закарпатський центр з гідрометеорології п. Манівчука Василя Миколайовича на якому позивач працює, що у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Ю.Г. перебуває на примусовому виконанні виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26 від 21.01.2021 року, виданий приватним нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 22.12.2017 року по 22.12.2020 року в розмірі 282 645, 72 грн. з урахуванням:

- заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 8756,85 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.01.2021 року (28.0524 гривень за один долар США) становить 245 650, 66 грн., розрахованої на дату відступлення права вимоги з урахуванням здійснення погашень боржником;

- нараховані відсотки за кредитним договором в розмірі 113,76 дол. США що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.01.2021 року (28.0524 гривень за один долар США) становить 3191,24 грн., розрахованої на дату відступлення права вимоги (з 26.03.2019р. по 22.12.2020р.) з урахуванням здійснення погашень боржником;

- 3% річних за період з 22.12.2017р. по 22.12.2020р. в сумі 22118, 75 грн.

пеня за період з 22.12.2019р. по 29.02.2020р. в сумі 11685,07 грн.

- суми сплати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено без наявності усіх передбачених законом документів, та є таким, що не підлягає виконанню.

Вказує на те, що 29.05.2008 року між нею, ОСОБА_1 та АК банк «Форум» перейменованого на ПАТ «Банк Форум» правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Веста» () змінило назву на ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» () укладено договір , відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти у розмірі 17000,00 доларів США з розрахунку 13% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 28.05.2026 року.

Також зазначає, що на забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором 29 травня 2008 року між нею, ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавцем передано в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: садовий будинок, що знаходиться на території Оноківської сільської ради, «Агрохім», Оріховське озеро, урочище -, буд. б/н, Ужгородського району, Закарпатської області, що складається з літ. «а» - садовий будинок, літ. «б»- сарай, літ. №1-2 огорожа та земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,05 га, цільове призначення - - для ведення садівництва, що розташована на території Оноківського сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, р. №3564, що стануть власністю Іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі продажу Предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Форкош Мирославою Михайлівною, за реєстраційним №2323 та зареєстрований у ДРП №2927309. Вказаний іпотечний договір був укладений з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором №0329/08/26-N.

У зв`язку із простроченням виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Банк Форум» у 2015 році подано позов про дострокове і повне повернення кредитних коштів за основним зобов`язанням, за результатами розгляду якого Ужгородським міськрайонним судом 07.10.2015 року ухвалено рішення по справі №308/947/15-ц про стягнення з боржника (відповідача), яким є: ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0329/08/26-N від 29.05.2008 року у розмірі 242 486, 53 грн., а також суму штрафу за порушення умов п.3.3.7, передбачений п.4.4 кредитного договору в розмірі 5000, 00 грн., та судовий збір в розмірі 2474,86 грн.

На підставі зазначеного судового рішення, видано виконавчий лист 10.12.2015 року по справі №308/947/15-ц, який ПАТ «Банк Форум» пред`явив до примусового виконання до державної виконавчої служби за місцем знаходження боржника, (станом на сьогодні Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) та на підставі якого здійснювалось стягнення 20% від заробітної плати.

24.12.2019 року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/947/15-ц замінено сторону виконавчого провадження за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Веста» на підставі 26.03.2019р. укладеного договору відступлення прав вимоги №0002/19/5 між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Веста», де ПАТ «Банк Форум» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТзОВ «Фінансова компанія «Веста» яке змінило назву на ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договором іпотеки, в тому числі за Договором кредиту №0329/08/26-N.

07.07.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно листа №17-20 від 15.09.2020р. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) залишок боргу на користь стягувача станом на 07.07.2020 року становить 178 040, 00 гривень.

Виконавчий збір у розмірі 16903,10 грн. згідно виконавчого документа погашено у повному обсязі, (Постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.09.2020 року ВП 62516360).

21.09.2020 року позивачем надіслано лист на Голову правління ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» щодо погодження між нею, ОСОБА_1 та з ПАТ «Банк Форум» правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Веста» , яке змінило назву на ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» умови повного погашення, закриття залишку кредиту, а саме у розмірі 178040, 00 гривень, згідно кредитного Договору №0329/08/26-N від 29.05.2008р., виконавчого листа по справі №308/947/15-ц виданого 10.12.2015р. Ужгородським міськрайонним судом та листа №17-20 від 15.09.2020р. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) про залишок боргу на користь стягувача станом на 07.07.2020 року становить 178 040, 00 гривень. Надати відповідний рахунок для перерахування коштів. Підготувати та надати Довідку про погашення боргу.

На що відповідь не отримано, однак відкрито виконавче провадження (ВП 63536578) приватним виконавцем виконавчого округу у Закарпатській області Пивовар Ю.Г. по примусовому виконанні виконавчого листа №308/947/15-ц виданого 10.12.2015р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: Стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0329/08/26-N від 29.05.2008 року у розмірі 178040 грн. (ухвалою №308/947/15-ц від 24.12.19р. замінено стягувача ТзОВ «ФК Інвестохіллс Веста».

Позивач зазначає, що 16.11.2020 р. приватним виконавцем Пивовар Ю.Г. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП63536578) у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, згідно з виконавчим документом. Сума боргу 178040,00 грн. перерахована на рахунок стягувача платіжним дорученням №2317 від 16.11.2020р. Основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі. Приватним виконавцем знято всі арешти як з нерухомого майна так з відкритих рахунків в банках, окрім нерухомого майна які внесені приватним нотаріусом на підставі договору іпотеки на забезпечення зобов`язання.

Позивач вважає, що зобов`язання за кредитним договором від 29 травня 2008 року №0329/08/26-N на загальну суму 242 486, 53 грн. виконані у повному обсязі, з дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Вказує на те, що реалізувавши право на дострокове погашення всієї заборгованості (в даному випадку звернення до суду з позовом у справі №308/947/15-ц) позивач припинив дію договору та втратив можливість нарахування і стягнення з відповідача відсотків, пені та комісії за Договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства України.

Позивач вказує на те, що з ідентифікатору доступу виконавчих проваджень вбачається, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання рішення від 05.05.2021 року вих.№ 1395804, кредитний договір №0329/08/26-N.

А отже, убачається, що нотаріусу не було надано письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання позивача та надано тільки копію договору кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, та відсутній оригінал.

А отже, в матеріалах нотаріальної справи про вчинення виконавчого запису №26 відсутні документи оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу", про повідомлення боржника про надіслання йому письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань за кредитним договором. Зокрема, це фіскальний чек про відправлення листа та опис вкладення. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису керувався тільки копією кредитного договору, наданим відповідачем, що не може бути доказом заборгованості за кредитним договором.

Позивач вважає, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з позивача.

Позивач вважає, що виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26 від 21.01.2021 року вчинено за відсутності нормативно-правового акту, який би давав права нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Зміни до зазначеного переліку документів, що уможливлювали б стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, були внесені Постановою КМ України від 26.11.2014 № 662, коли перелік було доповнено розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно із яким за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів по кредитних договорах в частині.

01.11.2017 ркоу Вищим адміністративним судом України вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було залишено без змін.

Таким чином з 22 лютого 2017 року відсутні правові підстави для вчинення виконавчих написах на кредитних договорах, що не є нотаріальними.

Вказує на те, що станом на 21.01.2021 року чинна редакція Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не дозволяла вчинення виконавчих написів на кредитних договорах.

Позивач зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді , якою є кредитний договір № 0329/08/26-N від 29.05.2008 року.

Позивач вважає виконавчий напис незаконним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства України.

Позивач вказує на те, що у спірних правовідносинах приватний нотаріус не дотримався всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій та Закону України «Про нотаріат», а тому вчинений з порушеннями виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, позивач, вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням приписів чинного законодавства, а відтак просить суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №26 який виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. від 21.01.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 282 645,72 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» таким, що не підлягає виконанню.

Позиція сторін справи:

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. На адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в судове засідання повторно не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 628, №460, № 363, рекомендованим повідомленням з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №584. Відзив на адресу суду надійшов.

Приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович в судове засідання повторно не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 366, рекомендованим повідомленням з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №580, №254, №435, №367, №463, №525, №165, рекомендованим повідомленням з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» за №532.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Юрій Георгійович в судове засідання повторно не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 645, № 300.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі :

25.05.2021 року від позивача до суду разом з позовною заявою надійшло клопотання про забезпечення позову.

05.07.2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву.

04.10.2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

02.02.2022 року від представника позивача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі та без участі позивача та витребування доказів від приватного нотаріуса Личук Т.В.

02.02.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі, проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечує.

14.03.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

21.10.2022 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08.12.2022 року від представника відповідача ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.01.2023 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

27.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

27.05.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 308/6542/21 та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

02.02.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду заяву позивача про витребування доказів задоволено.

04.07.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин :

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ОСОБА_1 та АК банк «Форум» було укладено кредитний договір №0329/08/26-N, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти у розмірі 17000,00 доларів США з розрахунку 13% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 28.05.2026 року.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. знаходився виконавчий лист № 308/947/15-ц виданий 10.12.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заборгованість у сумі 178 040 грн. ( виконавче провадження № 63536578)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. від 16.11.2020 року виконавче провадження № 63536578 з примусового виконання виконавчого листа №308/947/15-ц виданий 10.12.2015 року закінчено у зв`язку з фактично повним виконанням рішення суду.

Судом встановлено, що 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 26, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заборгованість, що виникла за кредитним договором №0329/08/26-N від 29 травня 2008 року, який укладений між АК банк «Форум» та ОСОБА_1 за період з 22.12.2017 року по 22.12.2020 року в розмірі 282645,72 грн., в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 8756,85 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.01.2021 року (28.0524 гривень за один долар США) становить 245 650, 66 грн., розрахованої на дату відступлення права вимоги з урахуванням здійснення погашень боржником; нараховані відсотки за кредитним договором в розмірі 113,76 дол. США що згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.01.2021 року (28.0524 гривень за один долар США) становить 3191,24 грн., розрахованої на дату відступлення права вимоги (з 26.03.2019р. по 22.12.2020р.) з урахуванням здійснення погашень боржником; 3% річних за період з 22.12.2017р. по 22.12.2020р. в сумі 22118, 75 грн.; пеня за період з 22.12.2019р. по 29.02.2020р. в сумі 11685,07 грн.; суми сплати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. від 13.05.2021 року відкрито виконавче провадження № 65411962 з виконання виконавчого напису №26 від 21.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», суми заборгованості в розмірі 282645,72 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. від 20.05.2021 року постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника ОСОБА_1 на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 311310,29 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. від 13.05.2021 року постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 28264,57 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6- 887цс17, у постанові Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі №199/183/17, у постанові від 04 липня 2018 року у справі №757/29988/17, у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, вчиняючи 21 січня 2021 року виконавчий напис № 26, приватний нотаріус Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 26 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 січня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, аналогічна правова позиція викладена у п.95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з порушенням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позовної заяви.

Таким чином, право позивача у даному випадку порушене і воно підлягає судовому захисту у спосіб, визначений позивачем, який відповідає закону.

Виходячи з правової природи виконавчого напису, який є виконавчим документом, суд відповідно до заявлених позовних вимог, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту прав позивача, як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.01.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Щодо розподілу судових витрат:

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

З огляду на висновки Суду щодо задоволення позовних вимог, у порядку частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, ст.ст. 12,13, 258-259, 268, 272-273, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», треті особи без самостійних вимог на предмет спору : приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Юрій Георгійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити .

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №26, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 21.01.2021 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» суму заборгованості за кредитним договором №0329/08/26-N від 29.05.2008р. за період з 22.12.2017 року по 22.12.2020 року та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 282 645, 72 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 );

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (місце знаходження : 04080, м. Київ, вул. О.Терьохіна, 8А, офіс 111);

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ? приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович (місце знаходження : 76000, м. Івано-Франківськ, вул. М.Грушевського, 17);

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ? приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивовар Юрій Георгійович (місце знаходження : 88018, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 1, офіс 59).

Дата складання повного тексту судового рішення 27.01.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца