БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/645/23, cправа № 361/8609/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня 2023 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Степанюк А.О.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2017 року у розмірі 65 862 грн. 48 коп. станом на 27 серпня 2021 року, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі

49 165 грн. 11 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 16 697 грн. 37 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. При цьому відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 27 серпня 2021 року має заборгованість у розмірі 49 165 грн. 11 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 16 697 грн. 37 коп. З підстав стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

09 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

23 грудня 2021 року позивач подав до суду заперечення на відзив.

У судове засідання позивач АТ «А-Банк» представника не направив, у позовній заяві представник позивача Шкапенко О.В. просив здійснювати розгляд даної справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 неодноразово подала до суду клопотання про перенесення розгляду справи з підстав зайнятості в іншому процесі, введення воєнного стану, перебування відповідача у статусі добровольця територіальної оборони. Доказів зайнятості представника відповідача у інших судових процесах до суду подано не було. В умовах воєнного стану конституційне право на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до статей 10 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 240 ЦПК України). Водночас, участь учасників справи у судовому засіданні не є обов`язковою згідно із законом, не визнавалася вона такою й судом. Щодо перебування відповідача у статусі добровольця територіальної оборони, то суд звертає увагу, що відповідач має уповноваженого представника, який мав можливість прибути у судове засідання. З огляду на викладене, суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 підписала

анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку

(а.с.6 зворот).

На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до довідки, виданої АТ «А-Банк» за договором від 15 грудня 2017 року було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надані картки: № НОМЕР_2 , видана 15 грудня 2017 року, строк дії до березня 2021 року; № 862081, видана 12 грудня 2019 року, строк дії до грудня 2024 року.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

З матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2020 року відповідачу збільшено розмір кредитного ліміту до 50 000 грн. 00 коп., у подальшому 17 березня 2021 року зменшено розмір кредитного ліміту до 49 165 грн. 11 коп.

Відповідно до зазначених у позовній заяві розрахунків, банком нараховано загальну заборгованість за кредитом станом на 27 серпня 2021 року у розмірі 65 862 грн. 48 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 49 165 грн. 11 коп. та заборгованості по відсоткам у розмірі 16 697 грн. 37 коп.

До позову додано роздруківку витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в

АТ «А-Банк», яка не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

Вказаний витяг в розділі «Тарифи» має опис відкриття карткового рахунку рівня «Універсальна», та не має будь-яких позначок які б вказували, що саме вказаний вид карткового рахунку був обраний відповідачем, та чи взагалі відповідач ознайомився із цими тарифами.

За нормами частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 15 грудня 2017 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15 грудня 2017

2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

До вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин

(15 грудня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01 жовтня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами першою та другою статті 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано.

Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не є частиною договору.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову з підстав його обґрунтованості та доведеності. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 49 165 грн. 11 коп. З виписки по рахунку за період з 15 грудня 2017 року по 14 грудня 2021 року вбачається, що відповідач використовувала кредитні кошти, зокрема знімала готівку, розраховувалася за товари та проводила операції.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість за кредитним договором

від 15 грудня 2017 року в розмірі 49 165 (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 11 коп., а також судові витрати у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин