465/3207/20
2/465/431/23
У Х В А Л А

судового засідання

21.12.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

за участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника відповідача АТ «Кредобанк» - Вуса А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Акціонерного товариства «Кредобанк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів

в с т а н о в и в:

09.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі також АТ «Кредобанк»), в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною від 14.11.2018 року, зареєстрований в реєстрі за №2272, про звернення стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SOLARIS, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , на користь АТ «Кредобанк» для погашення заборгованості по кредитному договору №3072/2016 від 07.09.2016 року в сумі 299 800,15 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 року для розгляду справи визначено суддю Франківського районного суду м.Львова Кузь В.Я., який ухвалою від 11.06.2020 року матеріали позовної заяви залишив без руху.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Кузь В.Я. від 22.06.2020 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Цю ухвалу судді оскаржила ОСОБА_1 до Львівського апеляційного суду, який постановою від 10.12.2020 року скасував ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 22.06.2020 року, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.12.2020 року справу передано для продовження розгляду судді Франківського районного суду м.Львова Кузь В.Я.

Ухвалою від 30.12.2020 року задоволено самовідвід судді Франківського районного суду м.Львова Кузь В.Я., а матеріали справи передано для її повторного автоматизованого розподілу між суддями Франківського районного суду м.Львова.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2021 року для розгляду справи визначено суддю Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., а ухвалою судді від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати таку за правилами загального позовного провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

15.03.2021 року відповідач АТ «Кредобанк» отримало вказану ухвалу суду одночасно з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів.

07.04.2021 від відповідача АТ «Кредобанк» на адресу суду надійшов відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

28.11.2023 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни, приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мілоцького Олега Леонідовича про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №3072/2016 від 07.09.2016 року в розмірі 230 004,00 грн.

В судовому засідання представник АТ «Кредобанк» адвокат Вус А.П. просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Дослідивши матеріали зустрічного позову, оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви за таких обставин.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст.120 ЦПК України).

Згідно з ч.1 та 2 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.123 ЦПК України).

Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.189) ухвалу суду від 25.01.2021 року одночасно з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів АТ «Кредобанк» отримало 15.03.2021 року, що також підтверджує останнє у клопотанні про відкладення розгляду справи від 18.03.2021 року (а.с.193-194).

Відтак, з 16.03.2021 року в АТ «Кредобанк» розпочався строк для подачі відзиву та зустрічної позовної заяви, про що йому було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Останнім днем подачі зустрічної позовної заяви було 30.03.2021 року.

Разом з тим, у строк для подання відзиву, зустрічного позову АТ «Кредобанк» не подало.

Зустрічна позовна заява АТ «Кредобанк» подана до суду 28.11.2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого в ухвалі суду від 25.01.2021 року та передбаченого нормами ст.193 ЦПК України.

Клопотання про продовження строку на подання зустрічного позову АТ «Кредобанк» суду не надав та у судовому засіданні не заявляв.

Крім того, ухвалою суду від 07.02.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно з п.6 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (ч.4 ст.124 ЦПК України).

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.07.2022 року в справі №237/3566/17 вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику».

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010 року).

Враховуючи те, що АТ «Кредобанк» зустрічну позовну заяву подало 28.11.2023 року з порушенням строків встановлених ухвалою суду про відкриття провадження у справі, яку відповідач отримав 15.03.2021 року, клопотання про продовження строку на подання зустрічної позовної заяви заявник суду не надав і у судовому засіданні не заявляв, суд вважає, що зустрічну позовну заяву необхідно повернути АТ «Кредобанк».

Крім того, у відповідності до вимог ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №200/22329/14-ц.

Відтак, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову.

Подання такого зустрічного позову має на меті не лише довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом, а й захисти права відповідача в обраний ним спосіб. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.12.2023 року в справі №638/6226/21.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. від 14.11.2018 року №2272 про стягнення заборгованості 299 800,15 грн. таким, що не підлягає виконанню з підстав не безспірності такої.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 230 004,00 грн. з підстав неналежного невиконання останньою умов кредитного договору від 07.09.2016 року №3072/2016.

Таким чином, вимоги зустрічного позову не є однорідними з первісними вимогами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову й, відповідно, відсутні встановлені процесуальним законом підстави для спільного розгляду вказаних позовів.

Беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови відповідачу у прийнятті зустрічної позовної заяви, однак, це не позбавляє останнього права звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 193, 194, 222, 259, 259-261,353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити Акціонерному товариству «Кредобанк» у прийнятті зустрічного позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни, приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мілоцького Олега Леонідовича, про стягнення заборгованості за кредитним договором №3072/2016 від 07.09.2016 року.

Зустрічний позов та додані матеріали повернути відповідачу Акціонерному товариству «Кредобанк».

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 26.12.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.