справа № 642/422/23
провадження № 2-о/642/18/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи,-

у с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи.

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов наступного.

Як вбачається з заяви, остання подана до суду ОСОБА_1 , яка просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Родичами є: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дідусь, бабуся, прадідусь, прабабуся, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун або піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, зокрема особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Свояцтво - спорідненість за шлюбом, стосунки між чоловіком і кровними родичами дружини, між дружиною і кровними родичами чоловіка, а також між родичами подружжя. Свояцтво буває дворідним (двокровним) та трирідним (трикровним).

Двокровним свояцтвом зовуть стосунки, що набуваються через один шлюбний союз, у якому перебувають родичі чоловіка з родичами дружини.

Виявляючи ступені двокровного свояцтва враховують: свояцтво між чоловіком (дружиною) та кровними родичами дружини (чоловіка); свояцтво між кровними родичами подружжя.

У першому ступені двокровного свояцтва перебувають: батьки дружини (тесть і теща) - щодо зятя (чоловіка дочки); Батьки чоловіка (свекор і свекруха) - щодо невістки (дружини сина).

У другому ступені двокровного свояцтва перебувають брати й сестри дружини та чоловіка: дівер і зовиця (шваґрова) - щодо невістки (дружини брата); свояк (шурин, шуряк, шваґер) і своячка - щодо зятя (чоловіка сестри).

З доданих до заяви документів не прослідковується родинний зв`язок заявника з особою, відносно якої є підстави встановлення факту смерті, в той же час правом на звернення до суду наділені особи визначенні у ч. 1 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України, що зумовлює подання до суду документів родичів за походженням, сам факт перебування у першому ступені двокровного свояцтва не може слугувати підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали заяви, судом встановлено, що заяву подано особою, яка не надала суду належні документи, які підтверджують родинний зв`язок заявниці з особою, яку вона просить встановити факт смерті, - що є підставою для повернення заяви заявнику відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 58, 60, 177, 185, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи -повернути заявнику.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м.Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: В.Г. Пашнєв