Справа № 202/6010/23
Провадження № 2/202/1635/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , представника органу опіки та піклування Воднєвої Н.В., розглянувши у підготовчому засіданні питання про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним батьком.

В свою чергу, відповідач у травні 2023 року звернулася з зустрічною позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання дітей разом із нею матір`ю.

У підготовчому засіданні сторонами була подана спільна заява про затвердження судом мирової угоди, згідно з якою місце проживання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з батьком, а дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - разом із матір`ю.

Заслухавши сторін та їх представників, які підтримали укладену угоду, думку представника органу опіки та піклування, яка в судовому засіданні проти затвердження мирової угоди заперечувала, суд, вивчивши зміст мирової угоди, доходить до наступного висновку:

Відповідно до статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону, а також чи не будуть порушені мировою угодою права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Тобто в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд враховує, що предметом цієї цивільної справи є визначення місця проживання дітей.

Згідно з наданим органом опіки та піклування висновком є недоцільним визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом із батьком.

Відтак визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 з батьком може не відповідати інтересам дитини, що може бути з`ясовано судом лише після повного та всебічного розгляду справи, за результатами якого суд може як погодитися, так і не погодитися з висновком органу опіки та піклування.

За таких обставин у затвердженні мирової угоди та закритті провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні мирової угоди та закритті провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія Марченко