Провадження №2/523/598/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участі секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, цивільну справу № 523/14956/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

22.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 18.10.2022 №1685 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 жовтня 2022 року по дату поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 10 000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що 23.12.2021 року підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби наказом №2182 о/с за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». З 04.01.2022 року згідно наказу №2243 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.12.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області.08.02.2022 року при проходженні огляду у Обласної медико-соціальної комісії №1 позивачці було встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 521104.З 19.10.2022 року згідно наказу від 18.10.2022 року №1685 о/с ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , документознавця управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області, у відповідності до п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України та ч.1 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», звільнено за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.Підставою для винесення наказу стала доповідна записка начальника управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській областіВ. Капуляка від 04 жовтня 2022 року.Згідно доповідної записки на ім`я начальника ГУНП в Одеській області вказано, що ОСОБА_1 , документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області (пенсіонер НПУ) призначена на посаду наказом ГУНП від 31.12.2021 № 2243 о/с, з 04.01.2022. Однак, остання тривалий час перебуває на лікарняних та відпустках від початку 2022 року. ОСОБА_1 з 29.04.2022 безперервно перебувала на лікарняному 133 дні, та жодного разу до виконання службових обов`язків не приступала. Наказом від 18.10.2022 року №1685 о/с ГУНП в Одеській області звільнено ОСОБА_1 , документознавця правління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області, у відповідності до п.5 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Позивач вважає наказ від 18.10.2022 року №1685 о/с ГУНП в Одеській області незаконним та просить його скасувати, з наступних підстав: 1) ОСОБА_1 було звільнено у грудні 2021 року з органів Національної поліції за станом здоров`я, та у лютому 2022 року було встановлено II групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в поліції (професійним захворюванням), а тому звільнення згідно п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України є незаконним. 2) Як вбачається з тексту доповідної записці, у період з 29.04.2022 ОСОБА_1 безперервно перебувала на лікарняному 133 дні, та жодного разу до виконання обов`язків (тобто з 29.04.2022 по 04.10.2022) не приступала, але також в тексті доповідної записці вказано, що позивачка знаходилась у черговій відпустці у період з 27.06.2022 по 20.07.2022 року, що вказує на невідповідність інформації викладеної у доповідній записці про безперервність перебування на лікарняному. 3) звільнення сталося більш ніж як через вісім місяців після набуття ОСОБА_1 офіційного статусу особа з інвалідністю II групи, із порушенням ч.3 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

28.06.2023 року відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області, після поновлення судом строку, подав до суду відзив на позов, за яким позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначив наступне: 1) відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15 березня 2022 року N 2136-ІХ, у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку із вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінченнявідпустки.Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України N 2136-ІХ).У відповідності до доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції Капуляка В.П. від 04.10.2022 року ОСОБА_1 тривалий час перебувала на лікарняних та відпустках від початку 2022 року. Загалом, 133 дні не з`явлення, внаслідок тимчасової непрацездатності з 29 квітня 2022 року. Дійсно, Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року у справі N 824/2274/15-а, від 19 липня 2019 року у справі N 826/7334/16, від 22 січня 2020 року у справі N 759/7441/18, від 18 березня 2020 року у справі N 759/10039/18, від 24 червня 2020 року у справі N 495/2574/17 дійшов висновку, що застосування пункту 5 статті 40 КЗпП України передбачає одночасну наявність двох складових «позиції цієї правової норми: установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу, а також факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу.Проте, у постанові Верховного суду від 08 вересня 2020 року по справі №492/1155/16-ц суд прийшов до висновку, що норма пункту 5 частини першої ст. 40 КЗпП пов`язує переривання тимчасової непрацездатності працівника з його фактичним (фізичним) виходом на роботу та виконанням ним своїх посадових обов`язків, і не пов`язана з продовженням первинного чи заведенням нового листка непрацездатності.Тобто, казати про переривання тимчасової непрацездатності можливо лише у тому випадку, коли позивач у спірний період приступила до виконання посадових обов`язків. 2) Правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

03.07.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лунгул Р.О. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено наступне: 1) викликає сумнів підрахунок днів нез`явлення на роботу позивачки, у зв`язку із тим що керівник у своїй доповідній записці врахував вихідні та святкові дні, та взагалі у наданій характеристиці охарактеризували її критично, що вказує на його упередженість, та існування інших неділових підставі звільнення позивача з посади. 2) звільнення позивачки як особи з інвалідністю II групи не відповідає вимогам чинного законодавства. 3) існують всі правові підстави для звільнення моральної шкоди.

25.12.2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення, в яких він просив суд врахувати правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 19.01.2013 року по справі №210/906/21, які зроблені по справі з аналогічних обставин, ОСОБА_1 у спірний період з 29.04.2022 ро 18.10.2022 року не приступила до виконання своїх службових обов`язків, тому її звільнено на законних підставах. Відповідне професійне захворювання та інвалідність позивач отримала ще до прийняття на посаду документознавця УГІ ГУНП в Одеській області, а саме під-час проходження служби в поліції на посаді в Кінологічному центрі ГУНП в Одеській області. Законодавець чітко визначає, у якому випадку зберігається місце за особою, а саме до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2023 року витребувано з Головного управління Національної поліції в Одеській області:

1) Належним чином завірені документи, які підтверджують чи спростовують відношення посади з якої було звільнено ОСОБА_1 - документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області до державної (публічної) служби;

2) Посадові інструкції по посаді - документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області;

3) Завірену належним чином копію наказу №2243о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.12.2021року про призначення ОСОБА_1 на посаду-документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2023 року витребувано з Головного управління Національної поліції в Одеській області:

1) Належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 , яка 04.01.2022 року згідно Наказу від №2234 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області була призначена на посаду - документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області;

2) Інформацію щодо того, чи приймала ОСОБА_1 присягу та чи передбачає її посада - документознавець управління головної інспекції ГУНП вОдеській області, прийняття присяги.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року -клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області про зміну юрисдикції та направлення справи №523/14956/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за підсудністю залишено без задоволення.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лунгул Р.О. до судового засідання не з`явились, були повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. Прийнявши участь у попередніх судових засіданнях, позивач та представник позивача адвокат Лунгул Р.О. просили позов задовольнити у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідач ГУНП в Одеській області до судового засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, додаткові пояснення, згідно яких він позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису, при явці сторін, не здійснювалось 27.12.2023 року, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Заслухавши учасників справи, вивчивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.12.2021 року підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби за наказом №2182 о/с за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

З 04.01.2022 року згідно наказу №2243 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.12.2021, ОСОБА_1 призначено на посаду документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області.

08.02.2022 року при проходженні огляду у Обласної медико-соціальної комісії №1 позивачці було встановлено II групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 521104.

Наказом від 18.10.2022 року №1685 о/с ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , документознавця управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області у відповідності до п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України та ч.1 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», звільнено за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності.

Підставою для винесення наказу стала доповідна записка начальника управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській областіВ. Капуляка від 04 жовтня 2022 року.

Згідно доповідної записки на ім`я начальника ГУНП в Одеській області від 04.10.2022 року, ОСОБА_1 , документознавець управління головної інспекції ГУНП в Одеській області (пенсіонер НПУ), призначена на посаду наказом ГУНП від 31.12.2021 № 2243 о/с, з 04.01.2022. Однак, остання тривалий час перебуває на лікарняних та відпустках від початку 2022 року, зокрема:

з 12.01.2022 по 19.01.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 31.01.2022 по 11.02.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 29.04.2022 по 13.05.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 14.05.2022 по 20.05.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 23.05.2022 по 07.06.2022 - медичний заклад встановлюється;

з 08.06.2022 по 24.06.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 27.06.2022 по 20.07.2022 - чергова відпустка;

з 21.07.2022 по 05.08.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР;

з 08.08.2022 по 17.08.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР;

з 18.08.2022 по 26.08.2022 - КПП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР;

з 29.08.2022 по 09.09.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР;

з 10.09.2022 по 16.09.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР;

з 19.09.2022 по 30.09.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги».

Періоди безперервного нез`явлення на роботу, внаслідок тимчасової непрацездатності:

- з 29.04.2022 по 24.06.2022 - 57 днів (включаючи суботи та неділі);

- з 27.06.2022 по 20.07.2022 - чергова відпустка - 24 дні;

- з 21.07.2022 по 04.10.2022 76 днів (включаючи суботи та неділі).

Загалом 133 дні нез`явлення внаслідок тимчасової непрацездатності з 29 квітня 2022 року.

Відсутність документознавця ОСОБА_1 на робочому місці дуже негативно впливає на функціонування управління головної інспекції, що виражається у незабезпечення обробки великого документообігу у підрозділі.

Згідно характеристики Начальника УГІ ГУНП в Одеській області, підполковника поліції Капуляк В. від 26.12.2022 року, ОСОБА_1 працювала в органах внутрішніх справ з жовтня 1992 по листопад 2015 року. Службу в Національній поліції розпочала у листопаді 2015 року. В займаній посаді перебувала з грудня 2021 по жовтень 2022 року. За період перебування в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендувала себе в основному посередньо, порушень дисципліни та законності не припускала, уміла будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі. Здатна переносити психофізичні навантаження та труднощі служби. Державну та службову таємницю зберігала. Проте, у службовій діяльності ОСОБА_3 не завжди проявлялась принциповість, рівень відповідальності за доручену справу перебував на середньому рівні, отриманий раніше досвід в повній мірі не використовувала, була наполеглива у досягненні, здебільшого, власних цілей.

Матеріалами справи, а саме електронними листками непрацездатності та Інформаційними довідками з електронної системи охорони здоров`я (медичними висновками) підтверджується, що ОСОБА_1 тривалий час перебувала на лікарняних з початку 2022 року, та у черговій відпустці, а саме:

- з 12.01.2022 по 21.01.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Гостре респіраторне захворювання. Підтверджується Медичним висновком № САКС-КМТ5-44В7-М58Т від 12.01.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 31.01.2022 по 11.02.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Гостре респіраторне захворювання. Підтверджується Медичним висновком № 8М9М-Т7РМ-8М27-ВТА4 від 31.01.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 29.04.2022 по 13.05.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу з корінцевим синдромом. Підтверджується Медичним висновком № 7В7Н-52К6-РКАТ-Х4РС від 29.04.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 13.05.2022 по 20.05.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з переважним ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № РТ99-РРТР-КНВК-5ЕМ5 від 13.05.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 23.05.2022 по 07.06.2022 ТМО МВС України в Одеській області, що підтверджується копією листка непрацездатності, серії АГШ №601081.

- з 08.06.2022 по 24.06.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу з корінцевим синдромом. Підтверджується Медичним висновком № ТТ7К-КН9М44-Х6НК від 08.06.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 27.06.2022 по 20.07.2022 - чергова відпустка;

- з 21.07.2022 по 05.08.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з переважним ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № ВХЕЕ-РХР2-ЕМ77-А8АЗ від 22.07.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 08.08.2022 по 17.08.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу, корінцевий синдром. Підтверджується Медичним висновком № СК6Е-С45Т-5АХ8-7645 від 08.08.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 17.08.2022 по 26.08.2022 - КПП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу, корінцевий синдром. Підтверджується Медичним висновком № ЕК99Н-РСВ-АЗТВ-РВ28 від 17.08.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 29.08.2022 по 09.09.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № КРЗА-ВС7Р-РХТ7-ВНХТ від 29.08.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 10.09.2022 по 16.09.2022 - КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта. Підтверджується Електронним лікарняним листом, номер ЛН: 4721297-1 та Електронним лікарняним листом.

- з 19.09.2022 по 30.09.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № 5ТХВ-2Е62-АХВА-7Т6А від 19.09.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 01.10.2022 по 14.10.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № 9НЕН-7А48-ННРА-Е4ЕМ від 30.09.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 14.10.2022 по 18.10.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № ХК2Е-73СМ-6Т24-Т2РА від 14.10.2022 та Електронним лікарняним листом.

- з 18.10.2022 по 04.11.2022 - КНП ТБО «Центр первинної медико санітарної допомоги № 18» ОМР. Причина непрацездатності: внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві. Остеохондроз хребта з ураженням п/хр відділу. Підтверджується Медичним висновком № Т269-К7А7-ЕМХР-ХК9К від 18.10.2022 та Електронним лікарняним листом.

Також, матеріали справи містять Табелі обліку використання робочого часу, з 01.05.2022 року по 31.10.2022 року, якими підтверджується встановлення відміток ТН (тимчасова непрацездатність), та В (відпустка), у відповідності до проаналізованих судом раніше лікарняних листів.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Пунктом 5 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку:

- нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що підставою звільнення може бути тільки безперервна непрацездатність більше чотирьох місяців. Сумарний облік часу відсутності працівника не допускається. Вихід на роботу хоча б на один день перериває перебіг чотиримісячного строку. Звільняти за пунктом 5 частини першої статті 40 КЗпП України можна за умови, що у роботодавця була виробнича необхідність у такому звільненні. Роботодавець має право звільняти працівника тільки в період його хвороби, а не тоді, коли він одужав і вийшов на роботу. Не можна звільнити працівника, якщо він уже одужав і став до виконання своїх трудових обов`язків, незважаючи на те, що тимчасова непрацездатність до цього продовжувалася понад чотири місяці.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 29.11.2023 року у справі №686/13953/22, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази відсутності ОСОБА_1 на роботі з 29.04.2022 року по 18.10.2022 року (день звільнення), з наступних причин:

- з 29.04.2022 року по 24.06.2022 року та з 21.07.2022 року по 18.10.2022 року внаслідок перебування на лікарняному;

- з 27.06.2022 по 20.07.2022 внаслідок перебування в черговій відпустці.

Верховний Суд у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 824/2274/15-а, від 19 липня 2019 року у справі № 826/7334/16, від 22 січня 2020 року у справі № 759/7441/18, від 18 березня 2020 року у справі № 759/10039/18, від 24 червня 2020 року у справі №495/2574/17, від 19.01.2023 у справі № 210/906/21 дійшов висновку, що застосування пункту 5 статті 40 КЗпП України передбачає одночасну наявність двох складових диспозиції цієї правової норми:

- установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу;

- факту безперервної непрацездатності працівника, упродовж зазначеного часу.

У зв`язку із цим, суд констатує, що ОСОБА_1 фактично з 29.04.2022 року по 18.10.2022 року (день її звільнення), тобто протягом майже пів року, так і не вийшла на роботу на посаду документознавця управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що вона не з`являлась на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності.

Тому, суд критично відноситься до доводів позивачки щодо переривання її тимчасової непрацездатності вихідними днями та відпусткою.

Суд констатує, що фактично позивач ОСОБА_1 так і не вийшла на роботу з 29.04.2022 року по день звільнення, не приступила до виконання своїх посадових обов`язків, в свою чергу норма пункту 5 частини першої статті 40 КЗпП пов`язує переривання тимчасової непрацездатності працівника з його фактичним (фізичним) виходом на роботу та виконанням ним своїх посадових обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 492/1155/16-ц).

З огляду на викладене, суд вважає що перебування ОСОБА_1 у черговій відпустці, та на вихідних днях, після яких вона знову відкривала лікарняний, жодного дня не виходячи на роботу, не може вплинути на встановлені судом обставини її не з`являлась на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 19.01.2023 року по справі №210/906/21, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

До доводів представника позивача про те, що за ОСОБА_1 місце роботи (посада) повинно було зберігатися до відновлення працездатності або встановлення інвалідності, суд ставиться критично

Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією №521104 від 17.02.2022 року, станом на дату прийняття оспорюваного наказу про звільнення від 18.10.2022 року, ОСОБА_1 мала другу групу інвалідності (захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції). Інвалідність була встановлена до 01.03.2023 року.

З огляду на викладене, на ОСОБА_1 не розповсюджуються гарантії збереження місця роботи, до відновлення працездатності або встановлення інвалідності, оскільки інвалідність і так вже була встановлена значно раніше. Додатково суд зазначає, що ОСОБА_1 втратила працездатність не на посаді документознавця, а раніше, обіймаючи в органах поліції зовсім інші посади, та будучи звільненою з них, зокрема 23.12.2021 року за наказом №2182 о/с за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», через хворобу.

Також, суд враховує що відповідач обгрунтував виробничу необхідність у такому звільненні, посилаючись на те, що відсутність документознавця ОСОБА_1 на робочому місці дуже негативно впливає на функціонування управління головної інспекції, що виражається у незабезпеченні обробки великого документообігу у підрозділі.

Доводи представника позивача щодо того, що звільнення ОСОБА_1 з посади здійснено із порушенням ч.3 ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», судом не приймаються.

Приписами частини 1 статті 172 КЗпП України визначено, що у випадках, передбачених законодавством, на власника або уповноважений ним орган покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці.

Згідно з частиною 3 статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.

Аналіз вказаної вище норми дає підстави для висновку, що законодавцем встановлено заборону звільнення за ініціативою адміністрації з мотивів інвалідності, за винятком випадків, передбачених законом.

У даному випадку, позивач була звільнена не з мотивів інвалідності, а через нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності, що саме по собі є абсолютно різними та незалежними одна від одної підставам, та не може розцінюватись як звільнення з відповідних мотивів.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суд, викладеними зокрема в постанові Верховного Суду від 22.10.2019 року по справі № 817/724/18, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Одночасно, згідно з частинами першою, другою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

З цього приводу суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів тому, що ОСОБА_1 була членом профспілкової організації, однак у будь-якому випадку, суд вважає за необхідне зауважити, що позивачка ОСОБА_1 являється працівником Національної поліції, що виключає необхідність отримання попередньої згоди профспілкової організації.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 за пунктом 5 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Оскільки вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, є похідними від вимоги про поновлення на роботі, то суд також відмовляє у задоволенні наведених похідних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 27.12.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко