Провадження №2/201/3640/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023р. АТ КБ ПриватБанк звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 67 258 грн. 24 коп. (а.с. №3-6).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача - Кіріченка В.М. (діє на підставі довіреності від 10.08.2022р.- а.с.№.75) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №146).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2023р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.149).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 14.12.2012р. ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачкою була підписана анкета-заява б/н від 14.12.2012р., після підписання якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву від 14.12.2012р., відповідачка погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.09.2023р. становить 67 258 грн.24 коп., з яких: 54 367 грн.48 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12 890 грн.76коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 684 грн.

05.12.2023р. в порядку ст.178 ЦПК України від представника відповідачки адвоката Пузіна Д.М. (діє на підставі ордера №1021426 від 15.11.2023р. - а.с.№ 164) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки заперечував проти вимог позивача, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на їх безпідставність та зазначив, що позивачем на підтвердження обставин укладення відповідачкою договору не надано підписаних відповідачкою, ані Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, ані доказів на підтвердження авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк, доказів обміну паперовою або електронною інформацією, що свідчить про відсутність доказів укладення угоди між сторонами та підстав для обслуговування кредитного ліміту чи будь-якого повідомлення про намір надати кредит чи встановити кредитний ліміт. За таких обставин, навіть у разі доведення позивачем факту одержання відповідачем коштів на підставі не укладеного договору або без достатніх правових підстав, ці кошти могли б бути присуджені позивачеві лише на підставі ст.1212 ЦК України. До того ж, позивач звернувся до суду після спливу строків позовної давності (а.с. №162-163).

В судові засідання 02.11.2023р. та 12.12.2023р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на електрону адресу, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Разом з позовною заявою суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, розгляд справи проводити за його відсутності (а.с. №147).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання 02.11.2023р. та 12.12.2023р. двічі поспіль не з`явилася. Про дату та час розгляду справи відповідачка повідомлялася шляхом направлення судової повістки за адресою проживання підтвердженою відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. №144). Конверти з судовими повістками були повернуті за зворотньою адресою з відміткою адресат відсутній за адресою» (а.с. № 154, 161). Крім того, про дату та час розгляду справи 12.12.2023р. відповідачка повідомлялася шляхом направлення sms-повідомлення, яке отримала (а.с. № 158), та розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 159).

12.12.2023р. через систему «Електронний Суд» до суду надійшла заява представника відповідачки адвоката Пузіна Д.М., в якій адвокат просив суд справу розглядати за відсутності відповідачки та її представника, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов (а.с. №168).

Ухвалою суду від 12.12.2023р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст.353 ЦПК України) представнику позивача відмовлено в задоволені клопотання про огляд офіційного веб-сайту АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. №148) з огляду на те, що останнім не наведено достатнього обґрунтування необхідності огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк», оскільки матеріали справи містять Умови та Правила надання банківських послуг у письмовому вигляді.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін (їх представників) про день та час розгляду справи, наданий відповідачкою відзив на позов, суд розглянув справу в судовому засіданні 12.12.2023р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.12.2012р. ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета- заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг №б/н від 14.12.2012р. З підписанням відповідної анкети-заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з запропонованими їй для ознайомлення Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №39).

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України ).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 14.12.2012р. станом на 10.09.2023р. у розмірі 67 258 грн.24 коп., з яких: 54 367 грн.48 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12 890 грн.76коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступне.

Підписана відповідачкою анкета-заява від 14.12.2012р. не містить підтвердження волевиявлення відповідачки на отримання кредитної карти зі встановленням кредитного ліміту, також в анкеті-заяві відсутні погоджені умови про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Отже, відсутні підстави вважати, що при підписанні анкети-заяви від 14.12.2012р. сторони обумовили у письмовому вигляді розмір кредитного ліміту та ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до виявленого відповідачкою бажання, з підписанням анкети-заяви від 14.12.2012р., відповідачці було видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картковим рахунком.

Суд, дослідивши надані позивачем разом з позовною заявою, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на клієнтку ОСОБА_1 встановив, що старт карткового рахунку відбувся 04.05.2012р. та цього ж дня 04.05.2012р. відповідачці було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 за кредитною карткою «Універсальна» без встановлення кредитного ліміту, а вже тільки з 17.10.2013р. відбулась зміна кредитного ліміту у розмірі 2 170 грн., який у подальшому збільшувався до 53 000 грн., та в останнє кредитний ліміт було змінено 03.03.2023р. - встановлено у розмірі 0,00 грн. (а.с. № 27-28).

З долученої до позову виписки з карткового рахунку відповідачки за період з 04.05.2012р. по 11.09.2023р. вбачається, що кредитною карткою НОМЕР_1 «Універсальна» відповідачка почала користуватися саме з 04.05.2012р.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

При цьому, анкета заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг з підписанням якої, як наполягає позивач, відповідачка приєдналася до Умов і Правил надання банківських послуг, що разом складають договір банківських послуг була підписана 14.12.2012р., тобто через 7 місяців після старту карткового рахунку та початку користування клієнтом кредитними коштами, проте, належних правих обґрунтувань розбіжностей обставин старту кредитного рахунку, користування відповідачкою кредитною карткою до укладення договору банківських послуг від 14.12.2012р., позивачем в позовній заяві не наведено та належними доказами не підтверджено.

Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог було надано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 29.03.2021р., з підписанням якої відповідачка згідно до ст.634 ЦК України приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі інтернет в редакції чинній на дату підписання, які разом становлять договір банківського рахунка від 29.03.2021р., тобто 29.03.2021р. між банком та клієнтом ОСОБА_1 було укладено окремий договір банківського рахунку (а.с. №29-38).

В дату укладення договору від 29.03.2021р. було оформлено кредитну картку НОМЕР_2 з кредитним лімітом 25 000 грн., якою відповідачка почала користуватися з 30.03.2021р. та має непогашену заборгованість (минусовий залишок), що вбачається з виписки по картковому рахунку.

Хоча факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами з використання кредитної картки НОМЕР_2 не спростовано відповідачкою іншими доказами, проте, укладення 29.03.2021р. між банком та відповідачкою окремого договору банківського рахунку та неналежне виконання грошового зобов`язання за вказаним договором є окремими правовідносинами та не доводять наявність заборгованості ОСОБА_1 перед банком за договором банківського послуг від 14.12.2012р., яка є предметом розгляду у даній справі, виходячи з заявлених позовних вимог, які позивачем не уточнювалися та не змінювалися.

Частина ч.6 ст.81 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відмову АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за договором банківським послуг від 14.12.2012р. за недоведеністю.

Щодо заяви представника відповідачки про застосування до позовних вимог строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відповідні висновки викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018р. у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018р. у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018р. у справі № 575/476/16-ц)

Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд відмовляє за недоведеністю, суд не вирішує заяву представника відповідачки про застосування строків позовної давності.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволенні позову, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 648, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.