Запорізький апеляційний суд
Провадження №22-ц/807/211/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Бєлки В.Ю.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позові зазначала, що 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №93806.

Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог чинного законодавства в частині перевірки наявності заборгованості, права вимоги, повідомлення боржника та позиції щодо неможливості вчинення виконавчого напису за кредитними договорами які не були посвідчені нотаріально, а тому підлягає визнанню такими що не підлягає виконанню.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий №93806 від 20.11.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем зареєстрований в реєстрі за №93806 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» суми заборгованості в 20 971,00 грн., таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «АІА Фінанс Груп» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1362,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «АІА Фінанс Груп» подало скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не є клієнтом ТОВ «АІА Фінанс Груп» , не має укладених договорів з ТОВ «АІА Фінанс Груп» . зі зверненням про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів ТОВ «АІА Фінанс Груп» не зверталося. Правовідносини між позивачем та відповідачем з предмета спору відсутні взагалі.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що при подачі позовної заяви було допущено технічну описку, в результаті якої в якості відповідача було зазначено ТОВ «АІА Фінанс Груп» , а не компанія ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС», проте суд першої інстанції не перевірив дану інформацію і задовольнив позов. Просить завершити апеляційне провадження у цій справі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з виконавчим написом з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20971,00 грн. Приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконалась у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №93806.

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. відкрито виконавче провадження.

Згідно з виконавчим написом з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20971,00 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 04.11.2020 року по 04.11.2020 року.

Проте, встановлені судом першої інстанції обставини не відповідають дійсності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №93806 за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20971,00 грн.

Разом з тим, з копії виконавчого напису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №93806. за яким з ОСОБА_1 звернуто стягнення, як з Боржника за Кредитним договором 575195695 від 28 березня 2020 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ідентифікаційний код юридичної особи 38569246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 42254696 (а.с. 60).

Тобто, стягувачем за оскаржуваним виконавчим написом №93806 є ТОВ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (), а не відповідач у цій справі ТОВ « АІА Фінанс Груп».

З долученої Позивачем до позовної заяви постанови про відкриття виконавчого провадження №65966479 від 05.07.2021 р. боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а стягувачем - ТОВ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (), а не відповідач у цій справі ТОВ « АІА Фінанс Груп» (а.с. 6).

Тобто стягувачем у вказаній Постанові зазначена третя особа, яка з ТОВ « АІА Фінанс Груп» жодним чином не пов`язана.

З урахуванням приписів ч. 12 ст. 28 ЦПК України, сторонами в спорі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є боржник і стягувач за вказаним виконавчим написом.

З огляду на наявні документи в матеріалах справи стягувачем у виконавчому провадженні є ТОВ "ОНЛАЙН ФІНАНС" (), а не відповідач ТОВ «АІА Фінанс Груп».

Таким чином ТОВ «АІА Фінанс Груп» не є належним відповідачем за позовом у цій справі.

На вказане суд першої інстанції не звернув уваги та передчасно задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України, суд пертої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Положеннями ч.2 ст. 51 ЦПК України визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно ч.3 ст. 51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч.4 ст. 51 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 51 ЦПК України, відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду , викладеної у п. 40 Постанови від 17 квітня 2018 року (справа № 523/9076/16-ц), пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача."

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому у відповідності до положень п. 4 ч. 3, п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, з урахуванням того, що ТОВ «АІА Фінанс Груп» є неналежним відповідачем у справі, у випадку подання Позивачем у встановлені законодавством строки клопотання про заміну неналежного відповідача суд виносить відповідну ухвалу, в якій зокрема вказує, рішення щодо компенсації судових витрат, здійснених Відповідачем внаслідок необґрунтованих дій Позивача.

У випадку не подання у встановлені строки клопотання про заміну неналежного відповідача, суд приймає рішення по суті справи яким відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Вирішуючи питання судових витрат, колегія суддів виходить з натспуного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Встановлено, що між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та представником Відповідача адвокатом Литвинцем С. А. укладено договір про надання правової допомоги №21-3 від 01.09.2021 р. згідно якого здійснюється представництво у даній справі.

Загальна сума наданих правничих (правових) послуг в розрізі представництва у справі станом на 19.05.2022 р. становить 12000,00 грн. (5 000 грн. + 7 000 грн.) (а.с. 46,78)

Відповідачем надано докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції: копія договору №21-3 від 01.09.2021 р. про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору від 03.09.2021 р. №3 щодо вартості послуг та акту про фактично надані послуги від 30.12.2021 р. №211230-1 на суму 5000,00 грн. (а.с. 46).

Також, одночасно з апеляційною скаргою Відповідачем надано копію акту про фактично надані послуги від 19.05.2022 р. №220519-1 на суму 7000,00 грн. (а.с. 78).

При вирішенні питання відшкодування судових витрат колегією суддів враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа N 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа №200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), згідно з якими відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2022 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 12 000 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2023 року.

Головуючий

Судді: