Номер провадження: 22-ц/813/1911/23
Справа № 513/166/21
Головуючий у першій інстанції Рязанова К. Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №513/166/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 2 вересня 2021 року у складі судді Рязанової К.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернувшись 16 лютого 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що 22 травня 2019 року вантажний потяг 2ТЭ116-532 рейсом 3019 сполученням «Білгород-Дністровський Арциз», рухаючись на перегоні «Сарата-Арциз» на 157 км. 8 пікет, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Постановою слідчого Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 18 липня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000177, закрито. В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_3 виписав корів поряд з залізничною колією, де і отримав смертельне травмування потягом. Між наїздом на ОСОБА_3 (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Тепловоз 2ТЭ116 №532 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»; ОСОБА_4 працює у виробничому підрозділі «Локомотивне депо «Одеса-Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» машиністом тепловозу. Позивачі є синами загиблого ОСОБА_3 , внаслідок смерті батька їм заподіяно моральної шкоди, розмір грошового відшкодування якої заявлено рівним 200000,00 грн. для кожного. Посилаючись на вказані обставини, положення статей 23, 1167, 1168, 1172, 1187, 1201 ЦК України позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь кожного на відшкодування моральної шкоди по 200000,00 (двісті тисяч) грн. (а.с.1-5).

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.24).

Відповідач АТ «Укрзалізниця» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що наказом від 22 травня 2019 року №ПЧ-4-01/287 виробничого підрозділу служби колії Білгород-Дністровська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було створено комісію з розслідування транспортної події аварії та травмування сторонньої особи зі смертельним наслідком, що сталася 22 травня 2019 року на перегоні Сарата-Арциз на 156 км ПК 8. Комісією складено Акт службового розслідування аварії Форми ЦРБО-2 від 4 червня 2019 року виробничого підрозділу Білгород-Дністровська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». Згідно пунктів 8, 9 Акту службового розслідування аварії встановлено, що 22 травня 2019 року 11:46 годин на перегоні «Сарата-Арциз» поїзд №3019 (2ТЭ116 №532 ТЧ-1 Одеса-Сортувальна, ТЧМ ОСОБА_4 ) при швидкості руху 60 км/год зупинено із застосуванням екстреного гальмування для попередження наїзду на сторонню особу, яка перебігала колію перед поїздом; машиністом подавались сигнали великої гучності; наїзд запобігти не вдалось. Пункт 12 Акту службового розслідування від 4 червня 2019 року містить висновок комісії про те, що даний випадок пов`язаний з порушенням потерпілим ОСОБА_3 вимог пунктів 2.2, 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 року за №193/2633, із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 22 листопада 2007 року №1059. Потерпілий грубо порушив Правила, він самостійно, умисно залишався на коліях, не покидаючи їх до моменту зіткнення з поїздом, під яким необхідно розуміти таку протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку, а саме потрапляння під поїзд. На відміну від автомобільного транспорту об`їхати потерпілого у поїзда можливості не має, поїзд згідно своїх фізичних та технічних властивостей, враховуючи масу та швидкість не може різко зупинитися, а тому має великий гальмівний шлях, на який машиніст поїзда вплинути не може. Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відсутність вини робітників залізничного транспорту підтверджується постановою слідчого СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 18 липня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000177, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно акту судово-медичного дослідження №85 «Дані лабораторних і додаткових методів дослідження» при судово-токсикологічному дослідженню крові від трупа ОСОБА_3 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,27%о, отже потерпілий знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Позивачами не надано доказів, якими вони підтверджують завдану їм моральну шкоду та її розмір, не надано доказів, які б підтверджували факти, що стали наслідком сильних душевних страждань та пережитого нервового стресу. Позивачами не надано судово-психологічної експертизи, яка може бути доказом для визначення можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання (моральну шкоду) (а.с.63-67, 123-124).

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 24 травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.130).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 2 вересня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.; в решті вимог відмовлено; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 1000,00 грн. (а.с.184-186).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідно до положень статті 1172 ЦК України шкода, завдана внаслідок ДТП водієм (машиністом), який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм. Відповідач АТ «Українська залізниця», з яким машиніст ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах, в силу зазначених вимог закону несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини працівника вказаного товариства у її заподіянні. Оскільки причиною нещасного випадку на залізниці стала особиста необережність ОСОБА_3 та нехтування ним правилами безпеки на залізничному транспорті, при цьому, відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено, що зазначена подія сталася внаслідок непереборної сили або умислу ОСОБА_3 , то ступінь вини потерпілого є підставою для застосування положень частини 2 статті 1193 ЦК України та не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. У визначенні розміру відшкодування моральної шкоди по 50000,00 грн. кожному з позивачів суд врахував характер і обсяг заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, істотність змін у їх життєвих стосунках, відсутність вини відповідача в настанні смерті ОСОБА_3 , власну необережність потерпілого, порушення ним правил безпеки громадян на залізничному транспорті, перебування в стані алкогольного сп`яніння. Суд стягнув з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укрзалізниця» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «Укрзалізниця» просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відшкодування моральної шкоди, зменшивши розмір стягнення до 5000,0 (п`яти тисяч) грн. кожному з позивачів (а.с.192-196).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Потерпілий ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння та грубо порушив Правила безпеки громадян на залізничному транспорті, він самостійно, умисно знаходився на коліях до моменту зіткнення з потягом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом не врахована в повній мірі груба необережність потерпілого.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно Акту службового розслідування аварії, складеного комісією, створеною наказом від 22 травня 2019 року №ПЧ-4-01/287 виробничого підрозділу служби колії Білгород-Дністровська дистанція колії регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», 22 травня 2019 року 11:46 годин на перегоні «Сарата-Арциз» поїзд №3019 (2ТЭ116 №532 ТЧ-1 Одеса-Сортувальна, ТЧМ ОСОБА_4 ) при швидкості руху 60 км/год зупинено із застосуванням екстреного гальмування для попередження наїзду на сторонню особу, яка перебігала колію перед поїздом; машиністом подавалися сигнали великої гучності; наїзд запобігти не вдалось (п.п.8, 9 Акту); даний випадок пов`язаний з порушенням потерпілим ОСОБА_3 вимог п.п.2.2, 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 року за №193/2633, із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 22 листопада 2007 року №1059.

Згідно пункту 2.1 Правил пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо).

Згідно пункту 2.2 Правил перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перегону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку.

Згідно пункту 2.3 Правил при наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитися поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід.

Пішоходам забороняється:

відповідно до пункту 2.5 Правил ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів;

відповідно до пункту 2.6 Правил переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м.

Поїзд №3019 вагою 3759 т слідував без зупинки з допустимою швидкістю 60 км/год, машиніст діяв відповідно до вимог пунктів 16.38, 16.39 Правил технічної експлуатації залізниць України, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №411 від 20 грудня 1996 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України №50/1854 від 25 лютого 1997 року, і з метою уникнення наїзду подавав сигнали великої гучності, на які потерпілий не реагував, при швидкості 60 км/год застосував екстрене гальмування.

Потерпілий самостійно стояв безпосередньо біля рейок зліва, після попереджувального сигналу продовжив стояти по ліву сторону від рейок, а при наближенні поїзду почав переходити залізничну колію зліва на право. Дане розуміється як протиправна поведінка, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку (потрапляння під поїзд).

Згідно акту судового-медичного дослідження №85 «Дані лабораторних і додаткових методів дослідження» при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_3 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,27%о, що вказує на знаходження у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Постановою слідчого СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 18 липня 2019 року внесене до ЄРДР за №0000177 кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 276 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився з нормами матеріального права, що такі регулюють.

Факт заподіяння шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між подією та заподіянням шкоди встановлено, як наслідок, у АТ «Укрзалізниця» виник перед позивачами як дітьми померлого ОСОБА_3 обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки у розумінні статей 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, що не є спірним.

При визначенні розміру грошового відшкодування шкоди вина потерпілого ОСОБА_3 безспірно підлягає урахуванню.

Суд першої інстанції при урахуванні вини потерпілого виходив з положень частини 2 статті 1193 ЦК України, яка передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

АТ «Укрзалізниця» не оспорює застосування частини 2 статті 1193 ЦК України при урахуванні вини потерпілого, отже, за таких обставин, може йтися лише про зменшення розміру відшкодування, а не про відмову у відшкодуванні, що передбачено частиною 1 статті 1193 ЦК України за доведеності завдання потерпілому шкоди внаслідок його умислу.

Цивільне законодавство розрізняє просту і грубу необережність, що має значення при визначенні розміру відшкодування. При грубій необережності особа порушує елементарні правила поведінки, тому ступінь шкідливих наслідків досить великий. При простій необережності, навпаки, протиправність полягає у порушенні складних правил, у зв`язку з чим ступінь передбачення наслідків досить малий. У випадку коли заподіювач відповідає тільки за шкоду, а вина потерпілого виражена у формі грубої необережності, то враховуючи ступінь вини кожної зі сторін, можна говорити про зменшення розміру відповідальності заподіювача шкоди. Коли заподіювач відповідає незалежно від вини, то в разі наявності грубої необережності потерпілого розмір відшкодування повинен бути зменшений.

В даному випадку вина машиніста поїзда в наїзді на ОСОБА_3 відсутня, постанова про закриття кримінального провадження №0000177 має чинність. При цьому має місце груба необережність потерпілого ОСОБА_3 , який грубо порушив елементарні правила поведінки при знаходженні поряд з залізничною колією під час руху по такій товарного поїзда. Більш того, потерпілий ОСОБА_3 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не в повній мірі врахував вину потерпілого, який до того ж перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, та визначив розмір відшкодування у 50000,00 грн. кожному з позивачів, що, з огляду на відповідальність АТ «Укрзалізниця» без вини, не узгоджується з положеннями частини 3 статті 23, частини 2 статті 1193 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни судового рішення та з урахуванням обставин, що мають істотне значення (груба необережність потерпілого, перебування в стані сильного алкогольного спяніння), знижує розмір грошового відшкодування моральної шкоди до 10000,00 (десять тисяч) грн. кожному з позивачів.

В частині розподілу судових витрат судове рішення не оскаржено.

Справа призначалась до розгляду на 7 квітня 2022 року, 24 листопада 2022 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався; на 24 листопада 2022 року учасники справи повідомлені завчасно, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 24 листопада 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 2 вересня 2021 року в частині відшкодування шкоди змінити.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 00 коп.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 січня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова