УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2023 Справа №607/6964/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача Покотила Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт про повернення майна та стягнення неустойки і зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2021 року, яке залишено в силі постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року суд ухвалив позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» про повернення майна та стягнення неустойки задовольнити частково. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Віконт» повернути ОСОБА_1 цілісний технологічний комплекс з виробництва хлібопекарського борошна за договором безоплатного користування майном №2 від 01 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальність «Віконт». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. неустойки за прострочення виконання зобов`язання. У задоволенні решти вимог відмовити. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №2 безоплатного користування майном від 01 липня 2018 року відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 10 510 грн.

Відповідач звернувся в суд із заявою про відстрочку виконання рішення суду. Покликається на те, що 24 лютого 2022 року у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації на територію України Тернопільською військовою адміністрацією доведено мобілізаційне завдання на виробництво борошна для забезпечення функціонування економіки в особливий період. Тому, вважає, що є підстави для розстрочки виконання рішення суду.

Відповідач не направив свого представника для розгляду справи. Директор звернувся в суд із клопотання про перенесення у зв`язку із перебуванням на санаторно-курортному лікуванні. Зважаючи на строки розгляду справи, а також відсутності доказів поважності причини неявки, суд відхиляє вказане клопотання.

Представник позивача просить відмовити в задоволенні заяви. Зазначає, що обставини, на які посилається відповідач не є обставинами, які утруднюють виконання рішення суду.

Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку.

Одним із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України та ЦПК України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення у цивільних позовах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.

Із змісту статті 435 Цивільного процесуального кодексу України, видно, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, законом встановлено критерій визначення підстав для відстрочення, розстрочення обставини, які утруднюють виконання судового рішення. При цьому суд повинен врахувати інтереси іншої сторони виконавчого провадження.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26.12.2003 N14 роз`яснив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, не можна розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

Сам факт доведення мобілізаційного завдання у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації на територію України Тернопільською військовою адміністрацією не свідчить про обставини, які ускладнюють, або роблять неможливим виконання рішення суду.

При цьому, суд враховує, що судове рішення винесено більше двох років назад, та вступило в законну силу ще 28 лютого 2022 року, і з того часу відповідачем не виконано.

Тому, суд доходить переконання, що в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» про відстрочку виконання рішення суду слід відмовити.

Керуючись статтями 247, 438 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Віконт» про відстрочку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст ухвали виготовлено 03 січня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк