У Х В А Л А

Іменем України

20.12.2023 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши заяву адвоката Ігнатенка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , із участю заінтересованої особи Жмеринського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Ігнатенко О.О. в інтересах ОСОБА_1 15.11.2023 року (згідно дати поштового відправлення) подав до Жмеринського міськрайонного суду дану заяву із вимогами встановити факт, що має юричне значення, а саме перебування ОСОБА_1 на утриманні на дату смерті, загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 21.12.2022 року на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1372 призваний на військову службу за мобілізацією під час воєнного стану на посаду гранатометника 2-го мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.12.2023 року дану заяву залишено без руху та надано заявнику позивачу семиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків щодо її форми та змісту, оскільки викладення у заяві обгрунтування підстав залучення у якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 обмежено повноваженнями останнього приймати документи від осіб, які можуть звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги, оформлювати документи для її призначення та виплати, з посиланням на п.3.1. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених наказом Міністерства оборони України 25.01.2023 року №45. Разом з тим, така вказівка заінтересованою особою даного структурного підрозділу не узгоджується з положеннями п.п.4 п.3.1. розділу ІІІ вказаного Порядку, стосовно того, що районний (міський) ТЦКСП у встановленому порядку представляє інтереси Міністерства оборони України у судових справах, пов`язаних з визначенням кола осіб, яким виплачується одноразова грошова допомога. Також представником заявника не вирішено питання про залучення до участі у даній справі в якості заінтересованих осіб батьків померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , його дружини та дітей, та не виключно інших утриманців останнього в межах визначеного законом переліку осіб, що мають право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги, й про відсутність жодного з яких не вказано ні у який спосіб. Окрім цього, вказівка в обгрунтуванні заяви обставини відсутності у заявника ОСОБА_1 власного доходу з 2005 року та перебування його на постійному утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 обмежена зазначенням письмового доказу відсутності у заявника постійного фінансового доходу, період відомостей якого передує вказаному виміру часу, а надто не охоплює безпосередній термін виникнення заявленого ним права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю останнього. Також у заяві не наведено обгрунтування її підстав та не зазначені докази щодо видів та обсягу наданого ОСОБА_1 утримання з боку ОСОБА_2 , чим не є довільна вказівка щодо постійного перебування заявника на утриманні вказаного брата.

13.12.2023 року (згідно дати поштового відправлення) адвокат Ігнатенко О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків згідно вказаної вище ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 04.12.2023 року, додавши нову редакцію заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій додатково вказано заінтересованою особою Міністерство оборони України, а також долучено нові письмові докази.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі встановлено таке.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, постанова Верховного Суду від 22.03.2023 року в справі № 290/289/22-ц, містить правові висновки, що, визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Верховний суд врахував, що між заявницею та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги жінки про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з чоловіком, який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, ... оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного ... судочинства.

Так, положеннями ч.5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідів або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних перевірених, які були визнані в порядку навчального (або очні) та спеціальних зборів, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві випущено у смерть і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі ( смерті ) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах першому-третьому пункту другого статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У відповідності до ч.6 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, у яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Положнями ч.1 ст.5 КАС України передбачене право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Міністерство оборони України (його місцеві органи) є спеціально уповноваженим суб`єктом на вирішення питань щодо матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, власне з метою отримання якої, а саме одноразового грошової допомоги у разі встановлення факту перебування заявника ОСОБА_1 на утриманні його брата ОСОБА_2 подано дану заяву з підстав загибелі останнього під час його перебування на військовій службі за мобілізацією.

Тобто, вимоги поданої адвокатом Ігнатенко О.О. в інтересах ОСОБА_1 заяви безпосередньо пов`язані з доведенням наявності підстав для підтвердження за останнім певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Тому за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а відтак не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, вимоги заявника не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, що є визначеною законом підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на відсутність застереженого ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" клопотання заявника про повернення судового збору, це питання наразі судом не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.186, 259-261, 263 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У відкритті провадження за заявою адвоката Ігнатенка Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , із участю заінтересованих осіб Міністерства оборони України та Жмеринського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Роз`яснити заявнику, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.