Провадження № 2/512/51/23
"01" лютого 2023 р. смт Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Шаповал Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2022 позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначається, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/5523716. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

27.09.2019 о 07 годині 50 хвилин у м. Одесі, по вулиці Водопровідній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Савранського районного суду Одеської області від 28.12.2019 (справа №512/641/19, якою винним у вказаній ДТП було визнано відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи наявність Полісу, власник пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про ДТП.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та ремонтну калькуляцію № 18764_21, відповідно до якої, вартість ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz C 200К складає 43 702,18 грн.

Внаслідок цього ПрАТ «Страхова група «ТАС», на підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу про страхове відшкодування та зібраних документів складено Страховий акт № 0527/21/919 на суму 16 525,32 грн, та яку було виплачено в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 53447 від 10.10.2019.

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 28.12.2019 (справа № 512/642/19) встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 24.10.2022 прийняв цивільний позов ПрАТ «Страхова група «ТАС» до розгляду та відкрив провадження по справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати у строк 15 днів з дня вручення ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву та, відповідно, відповіді на відзив для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, проте 09.11.2022 подав клопотання в якому підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення та просив справу розглянути без його участі (а.с.25).

30.11.2022 судове засідання не відбулося через відсутність в приміщенні суду електропостачання, про що свідчить відповідна довідка (а.с.29), та було відкладене на 27.12.2022.

В судове засідання 27.12.2022 відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка про отримання повістки (а.с.30), однак 23.12.2022 подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через його участь в доставці гуманітарної допомоги для ЗСУ (а.с.31).

У зв`язку з цим судове засідання було відкладене на 01.02.2023.

В судове засідання 01.02.2023 відповідач ОСОБА_1 не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33), однак 27.01.2023 подав ідентичне клопотання подане ним 23.12.2022, про відкладення розгляду справи на іншу дату через його участь в доставці гуманітарної допомоги (а.с.34).

Разом з цим суд звертає увагу на те, що лише посилання відповідача на його участь в доставці гуманітарної допомоги без долучення відповідних доказів не дає підстави для відкладення розгляду цивільної справи. До клопотань відповідача про відкладення розгляду справи не додано доказів поважності причин неявки у судове засідання, які безпосередньо пов`язані із доставкою гуманітарної допомоги.

Згідно з положенням частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Суд визнає неповажними причини другої поспіль неявки в судове засідання відповідача, оскільки будь-яких доказів на підтвердження його участі у доставці гуманітарної допомоги останнім надано не було.

При цьому, суд зважає на те, що проведення розгляду справи по суті вже відкладалося 27.12.2022 за клопотанням відповідача.

З урахуванням наведеного, чергове клопотання відповідача про відкладення судового засідання суд розцінює як зловживання процесуальними правами та вважає його таким, що спрямоване на затягування строків розгляду справи.

Слід зазначити, що у відповідача було достатньо часу для особистої явки у судові засідання та для подання до суду відповідних клопотань по суті справи, відзиву, доказів, тощо, так як провадження у справі відкрито ще 24.10.2022.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді суду та баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає у задоволенні клопотання про відкладення розгляду необхідно відмовити, справу розглянути за відсутності відповідача.

Правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд встановив, що 14.05.2019 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5523716 (поліс), згідно якого позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Строк дії полісу з 15.05.2019 по 14.05.2020. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним полісом є автомобіль Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

27.09.2019 о 07 годині 50 хвилин у м. Одесі, по вулиці Водопровідній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Постановою Савранського районного суду Одеської області від 28.12.2019 (справа № 512/642/19) провадження стосовно відповідача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП закрито через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП. Однак вказаною постановою встановлено, що відповідач ОСОБА_1 залишив місце ДТП, яка мала місце 27.09.2019 о 07 годині 50 хвилин у м. Одесі, по вулиці Водопровідній.

Згідно з вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу була застрахована згідно полісу № АО/5523716, страховим актом № 02527/21/919 від 09.10.2019 ПрАТ «Страхова Група «ТАС» визнало настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу за спричинення пошкоджень транспортному засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , які сталися 27.09.2019, страховим випадком (страховою подією), передбаченим Законом та полісом, і призначило страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 16 525,32 грн.

Платіжним дорученням від 10.10.2019 № 53447 страхове відшкодування в розмірі 16 525,32 грн. було відшкодовано страховою компанією потерпілій особі ОСОБА_2 .

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

За положеннями статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом.

Враховуючи, що відповідач у справі ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП керував автомобілем Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Водночас, суд зауважує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка відповідає за шкоду, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також встановлено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом пункту 1.4. частини 1 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, за змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22, 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Враховуючи, що відповідач у справі ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП керував автомобілем Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , є підстави для висновку, що він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

За вказаних обставин, враховуючи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Megane, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував відповідач у справі ОСОБА_1 , на території України був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5523716 від 14 травня 2019 року (а.с. 11), суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 27 вересня 2019 року, відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у ПрАТ "Страхова група "ТАС" настав обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування на користь потерпілої у ДТП особи.

02 жовтня 2019 року від ОСОБА_2 до ПрАТ "Страхова група "ТАС" надійшло повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку, відповідно до якого вона просила розглянути питання про відшкодування збитку, завданого транспортному засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 вересня 2019 року за участю винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 (а.с. 12).

Актом огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 02 жовтня 2019 року зафіксовано механічні пошкодження автомобіля Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , отримані останнім внаслідок ДТП, що відбулась 27 вересня 2019 року (а.с. 9).

З ремонтної калькуляції № 18764_21 від 03 жовтня 2019 року та Аркуша перевірки даних № 18764_21 від 03 жовтня 2019 року (а.с. 5-6), вбачається, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , складає 43702 грн 18 коп.

Зі страхового акту № 02527/21/919 від 09.10.2019 (а.с. 10) вбачається, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті ОСОБА_2 , як власнику автомобіля Mercedes-Benz C 200К, складає 16525 грн 32 коп.

10 жовтня 2019 року АТ "Страхова група "ТАС" виплатило страхове відшкодування ОСОБА_2 , як власнику автомобіля Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 (а.с.15), в розмірі 16525 грн 32 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 53447 від 10 жовтня 2019 року (а.с. 7).

Отже, зібрані у справі матеріали свідчать проте, що ПрАТ "Страхова група "ТАС" була виплачена страхова виплата для здійснення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz C 200К, з державним номерним знаком НОМЕР_2 , пошкодженого у результаті ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим відповідача у справі ОСОБА_1 , у загальному розмірі 16525 грн 32 коп.

Відповідно до підпункту "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, ПрАТ «Страхова група «ТАС» має право вимагати від відповідача в порядку регресу повернення суми виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 16 525,32 грн, а відтак позовні вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2022 (а.с. 1).

Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 481 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ - 30115243, що знаходиться за адресою: пр. Перемоги 65, м. Київ, Київська область, 03062) 16 525 (шістнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн 32 коп матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (код ЄДРПОУ - 30115243, що знаходиться за адресою: пр. Перемоги 65, м. Київ, Київська область, 03062) судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький