Номер провадження 2/495/4923/2023
15 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, суд
27.09.2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, у якому просить суд:
- встановити факт проживання однією родиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше п`яти років до дня відкриття спадщини;
- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відкрилась за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 37 кв.м., житловою площею 15.3 кв.м., споруди № 4-8;
- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відкрилась за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку отримала ОСОБА_3 порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 ;
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 37 кв.м., житловою площею 15.3 кв.м., споруди № 4-8.
Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на 1/2 частину вказаного об`єкту нерухомості належить померлому на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-3059/09 від 08 квітня 2009 року. Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку успадкована позивачем після смерті матері ОСОБА_3 , що вбачається із заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/3912/2012 від 07 березня 2013 року.
Так, матір позивача ОСОБА_3 проживала у цивільному шлюб із ОСОБА_2 , у зв`язку з чим свого часу ними разом за спільні кошти було придбано у рівних частках (по 1/2) житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнаного дійсним згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-3059/09 від 08 квітня 2009 року. Даним рішенням також було визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності в рівних частках на даний будинок.
Однак, спадкодавець ОСОБА_2 не встиг у встановленому законом порядку зареєструвати за собою право власності на вищевказану частину житлового будинку, оскільки вже через декілька місяців помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Матір позивача була єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 та фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Факт їхнього спільного проживання підтверджується Актом обстеження побутових умов проживання від 05.04.2009 року, складеного в присутності сусідів, яким було встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 .
Таким чином, матір позивача ОСОБА_3 та вітчим ОСОБА_2 разом проживали однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели домашнє господарство. Дані обставини також простежуються з договору на вивіз твердих побутових відходів від 12.03.2009 року, згідно якого абонентом за адресою: АДРЕСА_1 , виступає ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що вони були вже літніми людьми, то вважали, що не має потреби в офіційній реєстрації шлюбу.
Останнім часом позивач також проживала разом з ними та допомагала їм в побуті, оскільки стан здоров`я матері та вітчима різко погіршився, вони були не в змозі себе самостійно обслугувати, купувати собі ліки та продукти харчування. У зв`язку з цим, виникла потреба в постійному догляді за останніми.
Тому, коли помер вітчим, позивач разом з матір`ю здійснювали поховання ОСОБА_2 та оплачували послуги з його організації та проведення, що підтверджується довідкою Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 280 від 28.07.2009 року.
Отже, матір позивача ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 на належну померлому частину житлового будинку АДРЕСА_1 , однак за життя не встигла зареєструвати за собою право власності на вищевказану частину житлового будинку, оскільки невдовзі після смерті вітчима також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У подальшому після смерті матері за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом на належну ОСОБА_3 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/3912/2012 від 07 березня 2013 року.
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, як встановлено вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 /позивач/, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає.
Після смерті матері, позивач дійсно продовжує жити в цьому будинку, займається благоустроєм будинку - проводить поточні ремонти, сплачує всі необхідні комунальні платежі, веде домашнє господарство, тобто фактично прийняла спадщину у відповідності зі ст. 1268 ЦК України.
Таким чином, матір позивача ОСОБА_3 спільно проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично прийняла спадщину після його смерті на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, за життя ОСОБА_3 встигла зареєструвати за собою право власності на вищевказану частину житлового будинку, оскільки невдовзі після смерті вітчима також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті моєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно статті 1261 ЦК України, в якій передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Звернувшись до нотаріуса за роз`ясненням з приводу оформлення спадщини на 1/2 частину житлового будинку, останній в усному порядку пояснив позивачу, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки наразі необхідно встановити факт проживання однією сім`єю матері та вітчима, факту прийняття спадщини та визнання за мною права власності на дане майно в порядку спадкування, у зв`язку з чим позивачу було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.
Процесуальні дії у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2023 року позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2023 року провадження по справі було відкрито, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначена дата підготовчого судового засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2023 року підготовче провадження було закрито, справа призначена до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причина неявки суду невідома.
Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та їх нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, припинення або зміна цивільних прав, якщо законом не передбачено іншого шляху їх встановлення.
Оскільки між сторонами виник спір про право на спадщину, факт проживання однією сім`єю та факт прийняття спадщини має встановлюватися судом в порядку позовного провадження.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер вітчим позивача, ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис № 13 від 27.07.2009 року.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.04.2009 року було визнано дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, укладений 19.01.2009 року у простій письмовій формі, згідно з яким ОСОБА_3 та ОСОБА_2 купили у рівних частках у ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 , який у цілому складається з: глинобитний житловий будинок літ. «А», житл. пл. 15,3 кв.м., дерев`яна літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», споруди № 2, 3, 1. Вказаним рішенням також було визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право власності у рівних частках на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судом встановлено, що 1/2 частина вказаного житлового будинку належала ОСОБА_2 , а інша 1/2 частина - ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 не встиг у встановленому законодавством порядку зареєструвати право власності на належну йому 1/2 частину житлового будинку, оскільки невдовзі помер.

ОСОБА_3 , яка проживала у цивільному (незареєстрованому) шлюбі з ОСОБА_2 , фактично буда єдиною спадкоємицею спадкування за законом після його смерті та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з ним.

Актом обстеження побутових умов проживання від 05.04.2009 року, складеного у присутності сусідів, встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_2 .

З договору на вивіз твердих побутових відходів від 12.03.2009 року, вбачається, що абонентом за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2

За нормами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Крім того, згідно з довідкою № 280 від 28.07.2009 року, виданої Андріївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_3 проводила поховання ОСОБА_2 .

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом проживали однією сім`єю, мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, вели спільне домашнє господарство.

Таким чином, суд вважає беззаперечним факт сумісного проживання позивача та спадкодавця на день відкриття спадщини, а тому ця частина позовних вимог підлягає задоволенню.

Позивач останнім часом проживала разом з її матір`ю та вітчимом, допомагала їм у побуті, купувала їм ліки та продукти. Згідно з довідкою № 1333 від 31.10.2013 року, виданою виконкомом Шабівської сільської ради ОСОБА_1 згідно запису в погосподарській книзі сільської ради мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстрована.

Коли помер вітчим, позивач допомагала матері з його похованням.

У подальшому після смерті матері за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом на належну ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1505/3912/2012 від 07 березня 2013 року. Вказаним рішенням також було встановлено, що « ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 14.01.2010 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 33. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 36,4 кв. м., житловою площею 15,3 кв. м., прибудови літ. «а», замощення І, воріт №4. Спадкоємицею першої черги є ОСОБА_6 , дочка померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , яке видано Білгород-Дністровським РАЦС в Одеській області 06.01.1989 року. Під час провадження справи у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, позивач змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_4 , яке видано виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 07.08.2012 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач як дочка померлого спадкодавця, має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги наслідування…

Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні померлого спадкодавця відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає»

Вищевказаним судовим рішенням, встановлено, що позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини окремому доказуванню не підлягають.

Після смерті матері позивач продовжує жити в житловому будинку проводить ремонти, сплачує комунальні рахунки, тобто фактично прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, відповідно статті 1261 ЦК України, в якій передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 (провадження №61-44149св18) ВС дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Отже, сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є підтвердженням того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини.

Враховуючи те, що позивачем доведений факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші відомі спадкоємці, які б прийняли спадщину, та спір про право відсутні, то позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

Висновки суду

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, спільно проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично прийняла спадщину після його смерті на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , але не встигла зареєструвати за собою право власності на вказану частину житлового будинку, оскільки сама невдовзі померла.

ОСОБА_1 /позивач/ є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та фактично прийняла спадщину у відповідності зі ст. 1268 ЦК України.

З огляду на вищевказане позов ОСОБА_1 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт проживання однією родиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше п`яти років до дня відкриття спадщини.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відкрилась за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 37 кв.м., житловою площею 15.3 кв.м., споруди № 4-8.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка відкрилась за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку отримала ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 37 кв.м., житловою площею 15.3 кв.м., споруди № 4-8.

Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - Перша Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області (адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Олімпійська 12).

Суддя Н.Д. Анісімова