гСправа № 358/1256/22 Провадження № 2/358/316/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

09 січня 2023 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про зняття арешту з коштів боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою в якій просить скасувати постанову видану державним виконавцем Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Храбуст Оксаною Сергіївною про накладення арешту на грошові кошти боржника за виконавчим провадженням № 86101297 від 12 січня 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти, які надходять на картку для виплат НОМЕР_1 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІD карта № НОМЕР_3 , для зарахування позивачці заробітної плати.

В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що на примусовому виконанні в державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Храбуст О.С. перебуває виконавче провадження №86101297. В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем 12.01.2022 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», на який їй зараховується заробітна плата, що повністю позбавило її коштів на існування та поставило родину у скрутне матеріальне становище. Позивачка зверталася до відділу виконавчої служби з вимогою про скасування арешту з коштів, однак, їй було відмовлено та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. Враховуючи зазначене, позивачка вважає, що накладення арешту на кошти, які знаходяться на картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», порушує її права та інтереси, а тому просить суд припинити зазначене обтяження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 448 ЦПК України). (Постанова ВС від 31 березня 2021 року справа № 644/5974/18, провадження № 61-2186св19, Постанова ВС від 08.12.2021 справа № 947/25322/20, провадження № 61-13971св21; Постанова ВС від 19 січня 2022 року справа № 509/3178/20 провадження № 61-15016 св 21).

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові 28 жовтня 2020 року у справі №204/2494/20, вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця у межах виконавчо-процесуальних відносин між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в даному випадку вимоги про зняття арешту з коштів боржника не підлягають розгляду в порядку позовного провадження цивільного судочинства, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме: оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а не зі скаргою, як це передбачено статтями 447, 448 ЦПК України, суд приходить до переконання, що виниклий між сторонами спір не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, та роз`яснити право на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки заявлені позивачем вимоги не можуть розглядатися в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 186 ЦПК України -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про зняття арешту з коштів боржника.

Роз`яснити позивачці її право на звернення в порядку Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права чи свободи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов