У Х В А Л А

23 січня2023 року м. Київ

Справа № 754/10154/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/4643/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Рибалки Ю.В., 21 жовтня 2021 року у м. Києві, повний текст рішення складений 01 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Не погодилась із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 , 08 грудня 2022 року її представником - адвокатом Опришко Е.В. на адресу Київського апеляційного суду поштою направлено апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року витребувано з Подільського районного суду м. Києва цивільну справу №754/10154/20, яка надійшла на адресу суду апеляційної інстанції 06 січня 2023 року.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що про наявність оскаржуваного рішення представник Опришко Е.В. дізналась лише в жовтні 2022 року від представника ОСОБА_2 в іншому судовому процесі. А тому, в жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про направлення рішення , і отримала засобами поштового зв`язку лише 11 листопада 2022 року. Так як, копію рішення було отримано лише 11 листопада 2022 року, просить рахувати тридцяти денний строк на апеляційне оскарження саме з цієї дати та поновити строк.

Однак, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, суддя вважає, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Чинний ЦПК України не містить визначення терміну «обставин непереборної сили».

Визначення «обставини непереборної сили» дається в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні»

Так, відповідно до ч. 2 ст. 14-1 цього Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Слід зазначити, що Верховний Суд в своїх рішення неодноразово наголошує, шо поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд (постанова Верховного Суду від 09 квітня 2020 року по справі № 638/13008/18 (провадження №61-2607св19), постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 2-1368/07 (провадження № 61-6923св19).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи, судом ухвалено оскаржуване рішення 21 жовтня 2021 року за відсутності сторін. Повний текст рішення суду складений 01 листопада 2021 року /а.с. 163-168/. Апеляційна скарга подана представником ОСОБА_1 08 грудня 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 , є стороною у справі, і була належним чином повідомлена про розгляд справи, зокрема, в матеріалах справи наявне зворотнє повідомлення про отримання ОСОБА_1 07 листопада 2020 року судової повістки про виклик до суду в судове засідання на 23 листопада 2022 року о 10.00 год., також клопотання представника ОСОБА_1 - Опришко Е.В. про долучення доказів /а.с. 69, 82-123, зворотнє повідомлення про отримання відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали суду від 23 листопада 2020 року про направлення справи за підсуднісю /а.с. 128,130/, зворотнє повідомлення про отримання судової повістки про судове засідання призначене на 18 серпня 2021 року /а.с. 149/, а також розписка про те, що представник ОСОБА_1 - Опришко Е.В. ознайомлення про судове засідання призначене на 21 жовтня 2021 року /а.с. 156/.

Оскаржуване рішення Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Надіслано судом: 03.12.2021. Зареєстровано: 03.12.2021. Оприлюднено: 06.12.2021.

Положення ст. 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження лише у випадку, коли особа, не була повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки та у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Посилання представника ОСОБА_1 - Опришко Е.В. , як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що про наявність оскаржуваного рішення вона дізналась лише в жовтні 2022 року від представника ОСОБА_2 в іншому судовому процесі, а копію оскаржуваного рішення отримала лише 11 листопада 2022 року, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини, не є «обставинами непереборної сили».

Також слід зазначити, що сторона у справі має цікавитися станом розгляду справи. Дані про хід розгляду справи є доступними для відповідача, як при безпосередньому зверненні до суду, так і через мережу інтернет. Про судове засідання призначене на 21 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - Опришко Е.В. була обізнана належним чином, однак протягом року, ані вона, ані відповідач не цікавились ходом та результатами розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 - Опришко Е.В. підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

З урахуванням того, що ч. 2 ст. 358 ЦПК України містить імперативну вказівку для суду як він має діяти у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення і з матеріалів справи не вбачається обставин, визначених п.1, п.2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Рибалки Ю.В., 21 жовтня 2021 року у м. Києві, повний текст рішення складений 01 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук