Справа № 639/183/22
Провадження №2/639/283/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 639/183/22 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Самойленко Петра Миколайовича, до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу, згідно якої просив суд: стягнути з ОСОБА_3 , НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 3% річних у розмірі 2 716 грн. 72 коп. та інфляційні втрати 2647 грн. 48 коп., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 992 грн. 40 коп. покласти на відповідача, витрати на правову допомогу в розмірі 8 644 грн. 50 коп. покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року по справі № 639/1675/19 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 збитків в порядку регресу у розмірі 96 440,16 грн., 964,41 грн. судового збору, 11 526,00 грн. витрати на правову (правничу) допомогу, а разом - 108 930, 57 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року по справі № 639/1675/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року без змін.

На виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року, судом були видані виконавчі листи.

13 лютого 2020 року року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), були відкриті виконавчі провадження № ВП 61228923, 61245024, 61244887 про стягнення з ОСОБА_3 збитків в порядку регресу у розмірі 96 440,16 грн., 964,41 грн. судового збору, 11 526,00 грн. витрати на правову допомогу, а разом - 108 930,57 грн.

05 серпня 2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) було винесено постанови по виконавчим провадженням ВП 61228923, 61245024, 61244887 про повернення виконавчих документів стягувачу, у зв?язку з тим, що боржник добровільно почав сплачувати заборгованість, докази здійснення сплат знаходяться у відповідача.

Позивач зазначає, що відповідач за судовим рішенням сплатив лише частину суми боргу, та станом на 14 січня 2022 року судове рішення не виконано.

Отже, ФОП ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення та вважає, що сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2021 року складає 2 716,72 грн., загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 2 647 грн., 48 коп.

В зв?язку з тим, що відповідачем не погашена заборгованість, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Також, просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 8 644,50 грн. посилаючись, що між ним та адвокатом Самойленко П.М. було укладено договір про надання правничої допомоги та предметом зазначеного договору є надання допомоги у вигляді вивчення матеріалів справи, формування правової позиції, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів, підготовка заяви, клопотання, представництво інтересів в Жовтневому районному суді м. Харкова.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу. Призначено судове засідання.

08 лютого 2022 року від представника відповідача адвоката Очиченко О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона повідомила, що відповідачем було досягнуто усної домовленості з позивачем про виконання судового рішення в добровільному порядку, шляхом розстрочення платежу, з щомісячним погашенням боргу в сумі 4000,00 грн.

Зазначене врегулювання сторонами питання щодо погашення боргу на умовах розстрочення платежу стало підставою для звернення позивача до Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах Східного МУЮ (м. Харків) із відповідною заявою (заявами) та винесенням 05 серпня 2020 року державним виконавцем постанов про повернення стягувану виконавчих листів за виконавчими провадженнями ВП №№ 61228923, 61245024, 61244887.

Відповідач прийняті на себе зобов`язання виконував своєчасно, сплачуючи позивачу грошові кошти, із розрахунку 4000,00 грн. щомісяця. За деякі періоди сплати сума щомісячного платежу була більшою. З моменту досягнення сторонами домовленості щодо розстрочення платежу відповідач, маючи на меті намір якомога швидше розрахуватись перед позивачем, не порушуючи при цьому домовленостей щодо строку та щомісячного мінімального розміру платежу, сплачував за такий період заздалегідь. Зазначене пояснює наявність декількох платежів за один розрахунковий місяць, та відсутність платежів за іншими. Зазначене підтверджується, зокрема, копіями квитанцій про банківський переказ про здійснення платежів. З боку позивача будь-яких претензій чи зауважень з встановленого сторонами строку, розміру та порядку погашення боргу не висувалось та сприймалось в якості належного виконання зобов?язання. Зазначене в свою чергу підтверджує, що між сторонами існувала така домовленість.

Отже, з врахуванням домовленості сторін про розстрочення боргу та своєчасного виконання зобов`язань відповідачем, вважає, що останній не набув статусу боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання. А відтак, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо стягнення судових витрат зазначила наступне, позивач разом з першою заявою попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат як документ не надав, обмежившись лише в позовній заяві посиланням на суму витрат на правову допомогу 8 644,50 гри., яку і просить стягнути з відповідача.

Наданий же в підтвердження наданих послуг акт приймання-передачі містить іншу загальну суму 8 197,80 грн., яка не співпадає із заявленою в позові.

З поміж іншого, в акті зазначені як надані послуги такі, які фактично при поданні позову не давались. Зокрема, підготовка процесуальних документів у кількості, необхідній для подачі позову до Жовтневого районного суду м. Харкова в сумі 1 681,60 грн.; підготовка заяви, клопотання до Жовтневого районного суду м. Харкова в сумі 840,80 грн. Матеріали позовної заяви не містять будь-яких процесуальних документів, заяв, клопотань, спрямованих позивачем до Жовтневого районного суду м. Харкова. Не було і жодного судового засідання по справі.

Крім того, вважає, що витрати на вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та складання тексту позовної заяви в загальній сумі 4 414,20 грн. є неспівмірними ні із заявленою до стягнення сумою (ціною позову) 5 364,20 грн., ні із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі інтернет міститься значний обсяг практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності розміру. Справа про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є максимально простою й не потребує поглиблених спеціальних знань. Просила вважати клопотання про зменшення розміру судових витрат. 09 лютого 2022 року від представника позивача адвоката Самойленко П.М. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вважає, що доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та не спростовують наявність підстав для пред?явлення даного позову, як і стягнення понесених витрат на правову допомогу. 26 травня 2022 року від представника відповідача адвоката Очиченко О.Г. надійшли заперечення на відзив, згідно яких вважає що відсутній факт прострочення виконання зобов?язання відповідачем, а отже і підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Щодо судових витрат вважає надані відповідачем заперечення з приводу стягнення з нього витрат на таку допомогу змістовними та такими що не спростовані позивачем у відповіді на відзив.

Також, надала клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, понесені відповідачем по справі № 639/183/22 у розмірі 6 500,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Плугатирьова Н.В., яка діє на підставі Ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 16 серпня 2022 року №АО-160822, в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважає що відсутній факт прострочення виконання зобов?язання відповідачем, та отже і підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Підтримала клопотання про зменшення розміру судових витрат.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, у судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року по справі № 639/1675/19 позов Фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » завдані збитки в порядку регресу у розмірі 96 440 (дев`яносто шість тисяч чотириста сорок) гривень 16 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » судовий збір в розмірі 964 (дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 41 копійка. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » витрати на правничу допомогу у розмірі 11 526 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок (а.с.9-12). Постановою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 залишено без задоволення. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року залишено без змін (а.с. 13-17). 27 січня 2020 року судом були видані виконавчі листи по справі № 639/1675/19 (а.с.18-20). 11 лютого 2020 року та 13 лютого 2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварськомурайонах ум. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), були відкриті виконавчі провадження № ВП 61228923, 61245024, 61244887 про стягнення з ОСОБА_3 збитків в порядку регресу у розмірі 96 440,16 грн., 964,41 грн. судового збору, 11 526,00 грн. витрати на правову допомогу, а разом - 108 930,57 грн. (а.с. 21-23).

05 серпня 2020 року та 18 серпня 2020 року державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварськомурайонах ум. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) було винесено постанови по виконавчим провадженням ВП 61228923, 61245024, 61244887 про повернення виконавчих документів стягувачу, за заявою стягувача про повернення виконавчого документу, у зв?язку з тим, що боржник добровільно почав сплачувати заборгованість, докази здійснення сплат знаходяться у відповідача (а.с. 24-26).

Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідач за судовим рішенням сплатив лише частину суми боргу, та станом на 14 січня 2022 року судове рішення в повному обсязі не виконано. Зазначив що сплатив повністю борг після відкриття провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що боргові зобов?язання повністю погашені ОСОБА_3 11 лютого 2022 року.

Позивач просив стягнути з відповідача інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення та вважає, що сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2021 року складає 2 716,72 грн., загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 2 647 грн., 48 коп. та надав відповідні розрахунки. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховної палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Разом з тим за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з врахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошей коштами, належними до сплати кредитору.

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постано 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов?язань боржника, та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Судом встановлено, що на момент звернення до суду ФОП ОСОБА_1 з даним позовом відповідачем не виконано зобов`язання за рішенням суду в повному обсязі. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз?яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року по справі № 639/1675/19, яким позов Фізичної особи підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено, набрало законної сили 15 квітня 2020 року. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу боргу складає період часу з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2021 року, що становить 626 днів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд погоджується з розрахунком позивача суми трьох відсотків річних від простроченої суми боргу в розмірі 2 716 грн. 72 коп.

Суд зазначає, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, застосовуються норми Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27 липня 2007 року. Сума індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення). Згідно наданого позивачем розрахунку, що узгоджується із даними Державного комітету статистики України, за період з квітня 2020 року по грудень 2021 року сума інфляційного збільшення боргу становить 2 647 грн. 48 коп. (а.с. 3-4).

Таким чином, позивач просить про стягнення трьох процентів річних та суми інфляційного збільшення боргу за весь час прострочення, за 626 днів (три проценти річних за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2021 року включно, інфляційне збільшення боргу за період з квітня 2020 року по грудень 2021 року включно).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, а лише надав відзив, згідно якого вважає, що з врахуванням домовленості сторін про розстрочення боргу та своєчасного виконання зобов`язань відповідачем, вважає, що він не набув статусу боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Також, відповідач не надав доказів щодо належного виконання ним судового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова на час звернення позивача з позовною заявою до суду, та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 виконав рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року, сплативши повністю борг 11 лютого 2022 року (а.с. 91-92).

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. Крім цього, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем.

Виходячи з викладених обставин, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтовані, тому є підстави для їх задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Окрім цього, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8 644,50 грн. посилаючись, що між ним та адвокатом Самойленко П.М. було укладено договір про надання правничої допомоги та предметом зазначеного договору є надання допомоги у вигляді вивчення матеріалів справи, формування правової позиції, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів, підготовка заяви, клопотання, представництво інтересів в Жовтневому районному суді м. Харкова.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом було встановлено, що 25 травня 2021 року між позивачем та адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №1818, відповідно до п. 1 якого, адвокат здійснює правову допомогу клієнту, в обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, за що клієнт зобов?язується сплатити адвокату гонорар у розмірі та на умовах визначених договором. (а.с. 27-28).

Відповідно до акту про надані послуги за Договором про надання юридичних послуг №1818 від 25 травня 2021, на виконання зобов`язань за вказаним договором адвокат надав клієнту наступну правову допомогу:

-вивчення матеріалів справи, формування правової позиції 1,5 годин, вартість 1 891, 80 гривень;

-підготовка позовної заяви для подачі позову до Жовтневого районного суду м. Харкова , 2 години вартість 2 522, 40 гривень;

-підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до Жовтневого районного суду м. Харкова 0,5 години, вартість 840, 80 гривень;

-представництво інтересів позивача у Жовтневому районному суді м. Харкова 1 година - 1261,20 грн;

Всього адвокат Самойленко П.М. за Договором про надання юридичних послуг №1818 від 25 травня 2021 надав клієнту правову допомогу у кількості 6,5 годин на загальну суму 8 197, 80 гривень. (а.с. 28).

Як встановлено судом, згідно акту приймання-передачі правової допомоги до Договору про надання допомоги № 1818 від 25 травня 2021 року сума витрат на правову допомогу ОСОБА_1 складає 8 197,80 грн., та вказана сума сплачена ОСОБА_1 , отримувач АО «Адвокатус» в особі голови адвоката Самойленко П.М., що підтверджується платіжним дорученням від 14 січня 2022 року № 62 (а.с.29).

Представник відповідача адвокат Очиченко О.Г. просила зменшити розмір судових витрат, посилаючись, що з поміж іншого, акт як надані послуги містить такі, які фактично при поданні позову не давались.

Крім того, зазначила, що витрати на вивчення матеріалів справи, формування правової позиції та складання тексту позовної заяви є неспівмірними ні із заявленою до стягнення сумою (ціною позову) 5 364,20 грн., ні із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, у мережі інтернет міститься значний обсяг практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності розміру. Справа про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є максимально простою й не потребує поглиблених спеціальних знань.

Суд, враховуючи виконану адвокатом роботу та складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зменшити з 8 197, 80 грн. до 3 500, 00 грн. з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 6, 23,526, 530, 610, 611, 625, 631, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 2 716 (дві тисячі сімсот шістнадцять гривень) 72 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2 647 (дві тисячі шістсот сорок сім) 48 коп., а всього 5 364 (п?ять тисяч триста шістдесят чотири гривні) 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні ) 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3 500,00 (три тисячі пятсот) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 02.02.2023

Суддя В. В. Труханович