Справа № 365/453/22
Номер провадження: 2/365/25/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 січня 2023 року смт Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хрущ Л.М.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2022 року (за поштовим штемпелем) позивач ОСОБА_1 звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22.06.2018 року, що стягуються із нього на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року, що стягуються із нього на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 року, що стягуються із нього на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 року, що стягуються із нього на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_3 до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/6 частини до 1/12 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати покласти на відповідачів у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за рішеннями судів з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_3 на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на кожну дитину по 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття, а також аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років. Загальний розмір відрахувань по аліментах із його заробітної плати за виконавчими документами становить 91 %, що майже не залишає йому засобів для існування та є порушенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно положень якої максимальний розмір аліментів, який стягується з боржника, не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

До уточнення позовних вимог позивачем, 26.10.2022 року (за поштовим штемпелем) відповідач ОСОБА_3 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову повністю посилаючись на те, що позивач працює водієм в ТОВ «Епіцентр К» з 12.09.2017 року, отримує заробітну плату, має додаткові доходи, стан здоров`я задовільний, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 та на її утримання. З аналогічним позовом він уже звертався до суду, і йому було відмовлено. Відповідач ОСОБА_3 своєї позиції щодо уточнених позовних вимог не висловила.

До уточнення позовних вимог позивачем, 01.11.2022 року (за поштовим штемпелем) представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коваль Л.М., направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки підстави для зменшення аліментів є недоведеними. Платник аліментів має постійне місце роботи, постійний дохід. При ухваленні рішень про стягнення аліментів на синів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , а в подальшому також, на утримання сина ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_3 до досягнення дитиною трирічного віку, судами було враховано обставини, що ОСОБА_1 вже є платником аліментів на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_5 по 1/4 частині доходів боржника на кожну дитину. Судом враховувалось наявність у боржника грошових коштів, рухомого та нерухомого майна. Позивач у позові не навів ніяких нових обставин, які б свідчили про зміну (погіршення) його здоров`я, зменшення його доходу чи значні зміни його сімейного стану. До відзиву на позовну заяву додано попередній розрахунок витрат відповідача ОСОБА_2 з надання професійної правничої допомоги адвокатом Коваль Л.М. на суму 15000,00 грн та копію квитанції до прибуткового касового ордера на суму 7000,00 грн. У заяві від 31.01.2023 року адвокат Коваль Л.М. зазначає, що правова позиція відповідача ОСОБА_2 , наведена у відзиві на позовну заяву, не змінилася, відповідач позов не визнає, просить його залишити без задоволення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що у зв`язку зі сплатою аліментів на дітей, йому залишається мало коштів. Він готовий сплачувати аліменти на утримання усіх дітей і на користь ОСОБА_3 , однак враховуючи ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» просить, щоб відрахування із його заробітної плати в загальному були не більше 50 %. Крім того, виконавчою службою із його заробітної плати, неоднаково стягуються аліменти на дітей. Зазначив, що він продовжує працювати водієм у ТОВ «Епіцентр К», два роки назад йому підняли заробітну плату, сімейне становище у нього не змінилося, стан здоров`я дозволяє працювати. Щодо витрат на правничу допомогу, то заперечує повністю, вважає, що звернення до адвоката є безпідставним.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомила.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Коваль Л.М., надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача ОСОБА_2 , позов не визнають повністю, просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Судом встановлено, що рішенням Згурівського районного суду Київської області від 22.06.2018 року у справі № 365/86/18 вирішено розмір аліментів, призначених рішенням Згурівського районного суду Київської області від 12.09.2013 року у справі № 365/651/13-ц, змінити та стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 року вбачається, що на підставі виконавчого листа № 365/86/18, виданого 22.06.2018, відкрито виконавче провадження № 57362321 (а.с. 7, 25). Постановою від 15.11.2018 у даному виконавчому провадженні звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 27).

Постановою Київського апеляційного суду від 28.12.2018 року, яким змінено рішення Згурівського районного суду Київської області від 30.08.2018 у справі № 365/373/18, постановлено: збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/5 до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття; збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 з 1/20 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення ОСОБА_11 трьох років (а.с. 11-12, 13-15). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 58165352 на підставі виконавчого листа № 365/373/18, виданого 17.01.2019 року (а.с. 8). У даному виконавчому провадженні 08.02.2019 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 28).

З копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 20.03.2019 року у справі № 365/48/19 вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та на утримання ОСОБА_3 до досягнення сином ОСОБА_9 трьох років, у задоволенні якого ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 107-111).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 29). У зв`язку з цим, припинилися виплати аліментів на утримання сина ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_12 до досягнення ОСОБА_9 трьох років.

Заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29.10.2021 у справі № 365/451/21, яке набрало законної сили, вирішено: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною ОСОБА_7 трьох років, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19-22). На підставі виконавчого листа № 365/451/21, виданого 06.12.2021, відкрито виконавче провадження № 68218 (а.с. 84).

Із копії довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що він з 12.09.2017 року постійно працює на посаді водія автотранспортних засобі міжнародних перевезень (експедитор за суміщенням) в ТОВ «Епіцентр К». За період з квітня по вересень 2022 року ОСОБА_1 нараховано дохід в загальному розмірі 129813,65 грн, з яких утримано податків - 25313,65 грн, утримано аліментів - 66350,00 грн, до видачі 38150,00 грн (а.с. 102).

Із звітів про здійснення відрахувань та виплат ТОВ «Епіцентр К» щодо ОСОБА_1 вбачається, що за виконавчим документом № 365/451/21 від 06.12.2021 здійснюється відрахування у меншому розмірі, ніж за виконавчими документами № 365/86/18 від 22.06.2018 та № 365/373/18 від 17.01.2019 (а.с. 103, 104, 105).

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, не суть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наведені в справі аргументи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів у суді належними і допустимими доказами наявність підстав для зменшення аліментів, а саме, що у нього погіршився його матеріальний стан чи стан здоров`я, чи змінився сімейний стан після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на утримання дітей - ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а також на утримання ОСОБА_3 .

Враховуючи право кожної дитини на достатній рівень життя, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що визначені судовими рішеннями аліменти на утримання дітей та ОСОБА_3 відповідають вимогам сімейного законодавства, правових підстав для зменшення розміру стягуваних із позивача ОСОБА_1 аліментів на синів ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та на відповідача ОСОБА_3 суд не вбачає, тому у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо посилання позивача на те, що загальне стягнення аліментів за виконавчими листами становить 91 % та що на сина ОСОБА_7 стягуються аліменти у меншому розмірі, ніж на синів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , суд зазначає, що виконання судових рішень не входить до компетенції суду. Порядок виконання судових рішень, в тому числі порядок розподіл стягнутих з боржника грошових сум, врегульований ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач за подання позову сплатив судовий збір у загальному розмірі 3969,60 грн (а.с. 30, 96), який просив стягнути з відповідачів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, суд вбачає за необхідне залишити понесені судові витрати щодо сплати судового збору за позивачем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коваль Л.М., додала до відзиву на позовну заяву копію договору-доручення про надання правничої допомоги адвокатом від 25.10.2022, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 53-55), а також попередній розрахунок витрат відповідача ОСОБА_2 з надання професійної правничої допомоги адвокатом Коваль Л.М. у загальному розмірі 15000,00 грн та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 47/22 від 30.10.2022 на суму 7000,00 грн (а.с. 60).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано детальний опис виконаних робіт, кількість витрачено часу та вартість таких робіт (а.с. 60).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаними роботами. Щодо участі в судових засіданнях, то судом встановлено, що представник відповідача кілька разів з`являлася на судові засідання, проте в ці дні було знеструмлення Згурівського районного суду Київської області, у зв`язку з чим судові засідання не відбувались. У судових засіданнях 21.11.2022 та 31.01.2023 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коваль Л.М., участі не брала, направила заяви про розгляд справи у її відсутність. Підготовка та укладення Договору-доручення про надання правничої допомоги у справі № 365/453/22 тривалістю 1 год та вартістю 1000,00 грн не є послугою з надання правничої допомоги у цій справі, а стосується оформлення договірних відносин між адвокатом та клієнтом, а тому стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат не підлягає. У попередньому розрахунку витрат з надання професійної правничої допомоги зазначений вид робіт «Складання клопотань про витребування доказів та про виклик свідків» тривалістю 2 год загальною вартістю 2000,00 грн. Адвокатом Коваль Л.М. заявлене клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого суд відмовив у зв`язку з тим, що витребовувані докази не стосуються предмету доказування у справі. Клопотання про виклик свідків не заявлялось. Тому суд дійшов висновку, що ці витрати не є обґрунтованими та необхідними для розгляду цієї справи. Інші послуги пов`язані з розглядом справи, проте їх вартість є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Крім того, суд звертає увагу на те, що представником відповідача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги.

На необхідність дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

Велика Палата у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), не виключає обов`язку доведення належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу та їх розміру стороною, яка звернулась до суду із заявою про відшкодування таких витрат.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись Коституцією України, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 84, 141, 180, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 254, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 за користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 (чотири) тисячі гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 лютого 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява