Справа № 453/1850/23
№ провадження 2/453/527/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
03.11.2023 ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Сопотуха В.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якій просить ухвалити рішення, відповідно до якого визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), загальною площею 129,6 кв. м., з неї житлова площа 20,5 кв. м., з господарськими будівлями: веранда літера «а-2», літна кухня літера «Б», веранда літера «б», сарай літера «В», колодязь літера «К», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 07.11.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивача ОСОБА_4 , після смерті котрого відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшов, зокрема, спірний будинок. Померлий ОСОБА_4 за життя склав заповіт в користь свого сина батька позивача ОСОБА_5 , який не прийняв спадщину у передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття такої. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . У померлого ОСОБА_4 окрім батька позивача були і інші діти, а саме відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька, про що подали нотаріусу відповідні заяви.
Зазначено, що на час смерті ОСОБА_4 позивач проживав разом з таким та фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном. 03 жовтня 2023 року позивач звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дідуся ОСОБА_4 , однак листом від 27.11.2023 № 645/01-16 державним нотаріусом було відмовлено йому у видачі такого у зв`язку з відсутністю документів на право власності на спірне нерухоме майно.
На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивач вважає, що наявні достатні підстави для визнання права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але попередньо його представник - адвокат Сопотух В.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі довірителя, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та про розгляд справи без їх участі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо від завідувача В. Батлюк надійшла до суду заява, в якій зазначає що при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розгляд справи проводити без участі третьої особи.
На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, - немає.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, врахувавши заяви сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 22.10.2012 Жупанівською сільською радою Стрийського району Львівської області, згідно актового запису №12.
Факт родинних відносин між позивачем та його дідусем підтверджується наступними доказами.
Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 26.03.1994 Жупанівською сільською радою Стрийського району Львівської області, батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_5 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки №256, виданої 09.10.2023 старостинським округом №3 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, померлий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Як встановлено, за життя ОСОБА_4 склав заповіт в користь свого сина батька позивача ОСОБА_5 . Останній спадщину за заповітом після смерті свого батька не прийняв.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_5 .
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 , окрім батька позивача являються діти такого відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відмовилися від прийняття спадщини в користь позивача, про що подали нотаріусу відповідні заяви.
Із вказаного вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його внук ОСОБА_1 , який спільно проживав зі спадкодавцем, прийняв спадщину після смерті такого шляхом спільного проживання з спадкодавцем на час його смерті.
Вказане підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання, складеного 22.09.2023 членами комісії Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у період з 2010-2015 роки проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, з наведено вбачається, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті дідуся шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
03 жовтня 2023 року позивач звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .
Однак, згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 501/01-16 від 03.10.2023 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 05.09.2023 ФОП ОСОБА_8 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1960 році, становить 47,4 кв. м., з них житлова площа - 20,5 кв. м. та допоміжна 26,9 кв. м.Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», веранда літера «б», сарай літера «В», колодязь літера «К». Ринкова вартість об`єкту оцінки для цілей оподаткування становить 85 141,00 грн.
Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Жупанівським старостинським округом №3 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області, згідно запису з погосподарської книги с. Жупани Жупанівської сільської ради Сколівського району Львівської області №1 на 2011-2015 роки, № об`єкта: 0054-1 адреса: АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами рахувався за гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рік побудови 1965, а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,25 га.
Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний ОСОБА_4 набув за життя право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки позивач іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно не має можливості, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог позивача, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), загальною площею 47,4 кв. м., з господарськими будівлями: веранда літера «а», літна кухня літера «Б», веранда літера «б», сарай літера «В», колодязь літера «К», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: вул. Чайківського, 6, м. Сколе Львівської області, .

Суддя