Справа № 462/4223/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 28.05.2021 року № 68544, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що через додаток Єдиний портал державних послуг Дія дізналась про відкриття 09.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. виконавчого провадження № 66763131 на виконання виконавчого напису

№ 68544 від 28.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., згідно якого задоволено вимоги ТзОВ «Авансар» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за період з 05.03.2016 по 01.06.2020 у розмірі 25 559,454 грн, що складається із суми заборгованості за сумою кредиту у розмірі 9 829,35 грн, заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 13 980,1 грн та 900 грн заборгованості за нарахованою пенею. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом із грубим порушенням процедури вчинення виконавчого напису, оскільки жодним документом ні відповідачем, ні третіми особами не доведено наявність правовідносин між позивачем та відповідачем, як вбачається із змісту виконавчого напису ТОВ «Авансар», є черговим новим кредитором після відступлення права вимоги за кредитним договором № 2482738 від 05.03.2016, укладеного ніби-то між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр», однак ніяких правочинів із ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» вона не укладала, жодних повідомлень про неодноразові відступлення права вимоги надалі за згаданим договором не отримувала. Звертає увагу на те, що кредитний договір, на який нотаріус посилається в оскаржуваному виконавчому написі, укладений 05.03.2016, тобто на дату вчинення виконавчого напису минуло більше 5 років з дати укладення такого, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про строк дії такого кредитного договору та відомостей щодо строку позовної давності за зобов`язанням. Крім того, як на самостійну і достатню підставу для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вказує на те, що, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачем для вчинення виконавчого напису не надавався приватному нотаріусу оригінал кредитного договору, зокрема нотаріально посвідчений, при цьому, із врахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, станом на час вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису не було передбачено можливості здійснення такого на підставі кредитного договору, укладеного в простій формі. Просить позов задоволити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.06.2023 позовну заяву залишено без руху та позивачу роз`яснено порядок та строки усунення недоліків позову.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.06.2023 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авансар», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернуто заявнику.

12.07.2023 позивачем на виконання ухвали суду від 07.06.2023 подано до суду про усунення недоліків.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.07.2023 ухвалою Залізничного районного суду м. Львова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи № 462/4223/23 задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 68544 від 28.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, на виконання якого приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. 09.09.2021 року відкрито виконавче провадження № 667631311.

Відповідач та треті особи належним чином повідомлялись судом про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема за адресами, вказаними у позовній заяві, судом направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією.

В матеріалах справи наявні рекомендовані повідмолення про вручення поштових відправлень відповідачу у справі ТОВ «Авансар» та третій особі приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Онишкевичу Р.І., однак конверт, яким судова коерспонденція скеровувалась до відома приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. повернувся на адресу суду неврученим адресату із зазначенням АТ «Укрпошта» причини повернення такого: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подав, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не надходила.

Треті особи у визначений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання письмових пояснень таких, станом на день винесення судом рішення, не подано, про поважність причин не подання пояснень суд не повідомлено.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких грунтуються заявлені позивачем позовні вимоги, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом із наявної у матеріалах справи копії виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 68544, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 28.05.2021 вчинено виконавчий напис, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» та з ОСОБА_1 стягнуто невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» за період з 05.03.2016 по 01.06.2020 у розмірі 9 829,35 грн заборгованості за тілом кредиту, 13 980,1 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 900 грн заборгованості за нарахованою пенею, загальна заборгованість становить 25 559,45 грн.

Згідно змісту вказаного виконавчого напису, право вимоги до ОСОБА_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» було відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» на підставі Договору факторингу № 18/052018-3 від 18.05.2018, якому у свою чергу відступлено право вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПЛЕЯДА» на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) № 3 від 22.05.2016, якому відступлено право вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 за Кредитним договором № 2482738 від 05.03.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та ОСОБА_1 .

На виконання виконавчого напису № 68544, виданого 28.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р.І. 09.09.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66763131.

За приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Із врахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц визначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Позивач, оспорюючи вчинений 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком ЄМ. виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 68544, серед іншого вказує на допущення приватним нотаріусом порушення порядку вчинення виконавчого напису, оскільки відсутні будь-які відомості, що представлений відповідачем нотаріусу кредитний договір № 2482738 від 05.03.2016, у відповідності до вимог чинного законодавства на момент вчинення виконавчого напису, був нотаріально посвідчений.

Як встановлено судом із наявних матеріалів, оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 28.05.2021, тобто після набрання законної сили згаданою вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі

№ 826/20084/14, відомостей щодо нотаріального посвідчення кредитного договору на якому приватним нотаріусом вчинено вказаний виконавчий напис суду не представлено, відповідачем наведених позивачем тверджень щодо даної обставини не спростовано, відтак, виходячи із матеріалів справи суд приходить до переконання, що приватний нотаріус на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису керувався пунктом Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, який був незаконним та не чинним.

Згідно із правовою позицією, викладено Великою палатою Верховного Суду у справі

№ 826/2008414 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, у Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису вже є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Поруч з цим, позивач звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню заперечує також і дотримання приватним нотаріусом вимоги встановлення факту безспірності заборгованості, оскільки така пред`явлена за період більш, ніж п`ять років, зокрема з 05.03.2016 по 01.06.2020, вказує, що про наявність заборгованості її не було повідомлено, вимоги щодо усунення порушень за кредитним зобов`язанням не отримувала та докази про надсилання та отримання нею повідомлень про вчинення неодноразового відступлення права вимоги за таким боргом також відсутні.

Нормами чинного законодавства не визначено виключного переліку обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих нотаріусу документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 19.03.2021р. у справі №750/3781/20).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі

№ 127/15911/17.

Крім того, згідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

На спростування аргументів позивача, розрахунку заборгованості суду не надано, відтак судом нарахована сума заборгованості не може вважатися безспірною, оскільки не надано детального розрахунку, який би підтверджував відповідність нарахованої суми умовам договору.

Крім того, матеріали справи не містять і жодних відомостей щодо повідомлення позивача у справі як боржника про наявну заборгованість за кредитним договором, зокрема шляхом скерування відповідачем вимоги про усунення порушень, доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису позивач, не менш ніж за тридцять днів до вчинення оспорюваного виконавчого напису, боржник була ознайомлена із розміром заборгованості за кредитним договором та відповідно не позбавлена можливості у досудовому порядку усунути допущені порушення чи пред`явити заперечення щодо розміру заборгованості відповідачу як новому кредитору, оскільки тільки у випадку якщо жодна із вищеперелічених дій не виконана боржником, заборгованість вважається безспірною.

За наведеного, у зв`язку із відсутністю належних доказів наявності у приватного нотаріуса при вчиненні ним виконавчого напису відомостей щодо дотримання усіх необхідних умов безспірності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підставний, а оспорюваний ним виконавчий напис нотаріусом було вчинено із порушенням вимог чинного законодавства, відтак є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 19, 23, 26, 34, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 68544, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» 25 559,45 гривень заборгованості за кредитним договором № 2482738 від 05.03.2016.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за подання позовної заяви та 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21 кв. 27.

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження:

АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналм згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/4223/23

Суддя: Б.М.Гедз