печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Зінченко М.М., представника заявника Прохур К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

установив:

25.01.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «САП Україна» звернулося до суду із заявою,просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 757/22127/22-ц від 24.01.2023 р., виданий на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.12.2022 р. у справі № 757/22127/22-ц; зупинити виконання за означеним виконавчим листом. Заява товариства обґрунтована тим, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15.12.2022 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги, задоволено частково позов ОСОБА_1 ; додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 р. стягнуто на її користь судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу та 24.01.2023 р. видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, втім виконавчий лист видано помилково, оскільки 20.01.2023 р. товариство звернулося до Київського апеляційного суду із апеляційної скаргою; 27.01.2023 р.заяву товариства передано судді (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду), 30.01.2023 р. - передано матеріали цивільної справи; судове засідання з розгляду заяви призначено на 31.01.2023 р. на 10:00 год.

У судове засідання 31.01.2023 р. о 10:00 год. ОСОБА_1 не з'явилася, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлена, 30.01.2023 р. її представником подано заяву про розгляд заяви за її відсутності, 31.01.2023 р. подано заперечення на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд, керуючись вимогами частини третьої статті 432 ЦПК України, вважає за можливе розглянути заяву при даній явці та, вислухавши представник заявника ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за відсутності ОСОБА_1 , повідомила, що зі змістом її заперечень ознайомлена, вивчивши матеріали справи, заяву, заперечення на заяву та докази, якими такі заперечення обґрунтовані, приходить до наступних висновків.

Згідно частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15.12.2022 р. у справі № 757/22127/22- за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги, задоволено частково позов ОСОБА_1 , стягнуто на її користь 2 638 558,28 грн невиплаченої заробітної плати директора за період з 05.01.2022 р. по 30.06.2022 р.; 2 408 029,43 грн середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати; 2 650 257,24 грн вихідної допомоги, 500 000,00 грн моральної шкоди, 17 405,00 грн сплаченого судового збору; додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 р. стягнуто на користь ОСОБА_1 505 953,64 грн витрат на професійну правничу допомогу.

24.01.2023 р. судом видано виконавчий лист № 757/22127/22-ц.

24.01.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. відкрито виконавче провадження ВП № 70839492, яке виконано повністю та постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 26.01.2023 р. виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повістю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, при цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі винайдення оригіналу виконавчого листа вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Закон не передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду від 23.10.2021 р. у справі № 937/8666/19 зазначено, що водночас визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливе. Закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого листа № 757/22127/22-ц таким, що не підлягає виконанню, зупинення виконання за означеним виконавчим листом не відповідають меті статті 432 ЦПК України, а саме: унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження завершено, а рішення суду виконано.

Враховуючи, що виконавче провадження за означеним виконавчим листом вже закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що товариством обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Стосовно посилання товариства на помилковість видачі виконавчого листа, то суд зазначає наступне: 15.12.2022 р. ухвалено рішення у справі; суд, виконуючи вимоги частини шостої статті 259 ЦПК України, обмежився складанням та оголошення його вступної і резолютивної частин, повідомивши дату складання повного судового рішення; повне рішення суду складено 22.12.2022 р., електронний примірник судового рішення виготовлено в автоматизованій системі документообігу суду у день виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписано електронним підписом судді 22.12.2022 р. о 12:39:55 год., отже строк на його апеляційне оскарження, враховуючи вимоги статтей 273, 354 ЦПК України, розпочався 23.12.2022 р. Враховуючи, що у встановлений нормами цивільного процесуального законодавства строк апеляційна скарга з боку відповідача до суду першої інстанції подана не була, то після набрання рішення суду законної сили було видано виконавчий лист, дані автоматизованої системи документообігу суду на час видачі виконавчого листа не містили інформації про оскарження судового рішення.

При таких обставинах, враховуючи норми статті 432 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволеннязаяви Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, представникзаявника Прохур К.В. у судовому засіданні просила стягнути на користь товариства безпідставно одержане ОСОБА_1 за виконавчим документом, зробивше про це усну заяву, між тим згідно абзацу 2 частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження); окрім того, заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та про повернення безпідставно стягнутого на підставі вказаного виконавчого документа подається у письмовій формі, реєструється окремо, на вказану заяву відкривається обліково-статистична картка в системі діловодства суду, якій присвоюється окремий індекс, а саме: «справи щодо розгляду питань у порядку виконання судових рішень у судових справах». Отже суд відмовляє у задоволенні вказаної вимоги, оскільки представником заявника у порушення наведених норм процесуального права не подано заяву в частині стягнення безпідставно набутих коштів у письмовому виді із надсиланням її копії іншим учасникам справи.

На підставі викладеного, керуючись статтею 432 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через районний суд протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.02.2023 р.

Суддя Волкова С.Я.