КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/10101/23

29 грудня 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Кирилюк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката Кравченко Ольги Петрівни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року про повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостів частині позовних вимог, які пред`явлено до відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованостів частині позовних вимог, які пред`явлено до відповідача ОСОБА_4 залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 рокупозовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості повернуто позивачу .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 18 вересня 2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвокат Кравченко Ольга Петрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до позовної заяви борг за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання стягується з мешканців квартири за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2023 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості із усіх відомих позивачу на момент подання позову теперішніх мешканців квартири, які проживали у ній в період виникнення заборгованості.

Вказує на те, що з метою отримання потрібних для подання позову даних та інформації, яка також необхідна під час розгляду справи, позивач направляв адвокатські запити до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Київське міське Бюро технічної інвентаризації», однак належної відповіді та інформації на них не отримав, а тому, разом із поданням позову до суду, в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, подав до суду разом із позовною заявою клопотання про витребування необхідних для розгляду справи доказів саме судом, оскільки разом із позовною заявою, позивач з об`єктивних причин не може надати суду підтверджуючі документи щодо споживання послуг саме відповідачами з урахуванням правового статусу житла та періоду їх проживання у цій квартирі в інший період.

Звертає увагу суду на те? що позивач має право вимагати виконання обов`язків щодо сплати житлово- комунальних послуг, як від власника квартири, так і від будь- якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, оскільки така особа нарівні з власником користується усіма житлово- комунальними послугами.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

З огляду на вище викладене, на думку апелянта, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду апеляційної інстанції подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог які пред`явлено до відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог які пред`явлено до відповідача ОСОБА_4 залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позивачу необхідно подати до суду позовну заяву у новій редакції, у якій визначити коло учасників цивільного процесу, які будуть брати участь при розгляді справи, та уточнити зміст позовних вимог з урахуванням інформації щодо відповідача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та долучивши копію позовної заяви у відповідності до кількості відповідачів, які позивач визначить у позовній заяві. Крім того, позивачем не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися або про їх не проведення, в тому числі, надсилання відповідачам письмового попередження про обмеження (припинення) надання комунальних послуг у разі непогашення споживачем в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що в межах визначеного судом строку позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» не виконало вимоги суду та не подало заяву про усунення недоліків, також не скористалося процесуальним правом подати заяву про продовження процесуального строку, з урахуванням вимог статі 127 Цивільного процесуального Кодексу України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому повертаючи її позивачу, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого порушеного права.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин, не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення її в подальшому позивачу.

Аналізуючи наведені норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи,а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку що, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, тому такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Окрім того, помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що позивач не виконав вимоги ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача отримав саме копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року про залишення позовної заяви без рух, оскільки з наявного в матеріалах справи супровідного листа та довідки Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року не вбачається можливим встановити яку саме ухвалу отримав представник позивача.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката ОСОБА_5 про те, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката Кравченко Ольги Петрівни підлягає задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» адвоката Кравченко Ольги Петрівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: