Справа № 2-2803/06 Головуючий у 1 інстанції:Беспальок О.А.
Провадження № 22-з/811/313/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

21 грудня 2023 року м.Львів

Справа № 2-2803/06

Провадження № 22-з/811/313/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 1 серпня 2023 року у складі судді Беспальок О.А., у справі за скаргою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. на дії державного виконавця,-

встановив:

15 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії державного виконавця Мельник О.М. щодо визначення суми заборгованості по сплаті аліментів, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 1 серпня 2023 року скаргу задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. щодо не встановлення усіх джерел прибутку (доходу) боржника ОСОБА_2 у межах ВП №38345403. Визнано незаконним розрахунок державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25 березня 2010 року у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 13 квітня 2006 року, до досягнення ним повноліття, відповідно до якого сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 20 квітня 2023 року визначена в розмірі 88 803, 48 грн. у ВП №38345403. Зобов`язано державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. встановити усі джерела прибутку (доходу) боржника ОСОБА_2 та належного йому майна, здійснити перерахунок суми заборгованості по сплаті аліментів, виходячи з усіх фактичних видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , в тому числі за період, коли він був зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 21 березня 2007 року по 3 січня 2017 року, з врахуванням розрахунку заборгованості, визначеного станом на 2 квітня 2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості склав 187 118, 48 грн. У задоволенні скарги в частині стягнення з державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник О.М. на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

За результатами розгляду апеляційної скарги, Львівський апеляційний суд своєю постановою апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишив без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 1 серпня 2023 року залишив без змін.

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 15 000 грн.

Заява мотивована тим, що 7 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишив без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. В суді апеляційної інстанції її інтереси представляв адвокат Прімєрова Н.Г. Вартість наданої правової допомоги склав 15 000 грн. Звертає увагу, що у поданому відзиві на апеляційну скаргу вона заявляла про стягнення з ОСОБА_2 на її користь судових витрат на правову допомогу адвоката на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в розмірі 15 000 грн.

На момент ухвалення даного судового рішення від ОСОБА_2 на надходило жодних заперечень з приводу заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто, саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Установлено, що правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 надавала адвокат Прімєрова Н.Г.

6 листопада 2023 року Прімєрова Н.Г. в поданому до Львівського апеляційного суду відзиві на апеляційну скаргу просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.,понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

11 грудня 2023 року після ухвалення Львівським апеляційним судом 7 грудня 2023 року постанови про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін, ОСОБА_1 звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. заявник подав такі докази: детальний опис наданих послуг від 7 грудня 2023 року, згідно якого, були надані наступні послуги: 1. підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій (5 годин) - 5 000 грн., 2. складання, оформлення і надсилання відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від 14 жовтня 2023 року на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 1 серпня 2023 року (5 годин) - 5 000 грн.3. представництво інтересів ОСОБА_1 у Львівському апеляційному суді 19 жовтня 2023 року та 7 грудня 2023 року (2 судові засідання) - 5 000 грн.; витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги до договору від 29 грудня 2022 року; додаткову угоду №4 від 20 жовтня 2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29 грудня 2022 року; акт №4 прийняття-передачі від 6 листопада 2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29 грудня 2022 року та додаткової угоди №4 від 20 жовтня 2023 року; ордер №1204454 на представництво інтересів ОСОБА_1 у Львівському апеляційному суді адвокатом Прімєровою Н.Г.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Прімєрової Н.Г.

Враховуючи наведене, оскільки заявником надано суду докази детального опису виконаної адвокатом роботи та її вартості, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги ОСОБА_2 не заявив, вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку, що така правнича допомога була необхідною, фактично надана і підтверджена належними доказами.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Постанова складена і підписана 21 грудня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш___________________ Р.В. Савуляк