ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28690/19

Провадження № 22-ц/4820/62/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Магера О.В.

за участю третьої особи ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/28690/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 26 серпня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Хмельницької міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , Державний реєстратор Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Чайковська Ірина Сергіївна про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації земельних ділянок та записів в поземельній книзі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення безоплатного сервітуту, знесення самочинно збудованої прибудови та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Хмельницька міська рада про усунення перешкод в користуванні майном.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, ОСОБА_3 вказував, що ним, на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 1999 року набуто у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,24 га, з яких 0,10 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства. Позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_5 , якому належить земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,33 га існує спір про конфігурацію, межі, координати поворотних точок їх земельних ділянок. Також, позивач вказує, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 і рішення про зміну конфігурації земельних ділянок сторін може вплинути на конфігурацію її земельної ділянки.

Тому ОСОБА_3 просив суд встановити для нього безоплатний сервітут, посилаючись на те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташований шлаковий гараж літера «Г», яким він весь час користувався, проходячи через навіс «В» по АДРЕСА_2 та проїжджаючи через земельну ділянку відповідача, оскільки двері в гараж розташовані під навісом «В», а ворота в гараж позивача розташовані зі сторони земельної ділянки відповідача. В травні 2018 року ОСОБА_5 загородив прохід до навісу та земельну ділянку перед воротами в гараж, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні гаражем. З 20.11.2012 законодавець врегулював статут навісів, які не відносяться до об`єктів нерухомого майна, а є лише малими архітектурними формами, тимчасовими спорудами, а тому ОСОБА_3 вважає, що навіс «В» по АДРЕСА_2 є тимчасовою спорудою і він має право пройти через нього до дверей свого гаража, адже це єдиний прохід.

Також, на думку позивача підлягає до знесення добудова до будинку по АДРЕСА_2 , адже її частина (близько 3 кв.м.) перебуває на земельній ділянці ОСОБА_3 , а дозвіл на її будівництво ним не надавався. Відповідач здійснює експлуатацію прибудови, як додаткової житлової площі, незважаючи на те, що об`єкт будівництва в експлуатацію у встановленому законом порядку не введений, у зв`язку із чим експлуатація цього об`єкта є неправомірною.

Крім того, позивачу 20.01.2020 стало відомо про те, що відповідач вніс відомості до реєстру речових прав про земельну ділянку, оформивши попередньо відповідні кадастрові номери на ділянки по АДРЕСА_2 . Так, 07.11.2019 державним реєстратором Чайковською І.С. зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на земельні ділянки площею 0,1 га та площею 0,23 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, ОСОБА_3 вказує, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні його земельною ділянкою, оскільки координати його ділянки накладаються на земельну ділянку позивача.

Також, ОСОБА_3 вважає, що рішення Хмельницької міської ради №47 від 09.10.2019 про розгляд звернення ОСОБА_5 є незаконним, адже при його прийнятті міська рада врахувала інтереси позивача та не врахувала порушені права інших власників суміжних земельних ділянок до земельних ділянок відповідача.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просив визнати незаконними та скасувати рішення Хмельницької міської ради №47 від 09.10.2019 про розгляд звернення громадянина ОСОБА_5 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки індексний номер: 49560941 від 07.11.2019 08:39:16, яке прийняте державним реєстратором Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області Чайковською І.С. та яким зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,23 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :25:002:0835 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, Номер запису про право власності: 34036436) та скасувати запис в поземельній книзі щодо реєстрації вказаної земельної ділянки шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки індексний номер: 49560853 від 07.11.2019 08:32:53, що прийняте державним реєстратором Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області Чайковською І.С., яким зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :235:002:0833 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, Номер запису про право власності: 34036373) та скасувати запис в поземельній книзі щодо реєстрації вказаної земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача шляхом визначення відповідно до висновку №2-2/18 від 14.12.2018 конфігурацій, меж, координати поворотних точок, наступних земельних ділянок: земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,24 га, з яких 0,10 га призначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства, які відповідно до договору купівлі-продажу від 02 листопада 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої нотаріальної контори Муляр Н.О., зареєстрованого в реєстрі 1-3519 (укладеного на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №18081 від 11.01.1999 на ім`я ОСОБА_7 ), належить ОСОБА_3 , земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,33 га, що належать ОСОБА_5 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії XM № 04690 від 08.02.1996; встановити безоплатний сервітут для ОСОБА_3 та членів його родини на проходження (проїзд) до належного йому шлакового гаражу літера «Г», розташованого по АДРЕСА_1 зі сторони воріт в гараж та зі сторони вхідних дверей через частину земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 розмірами, конфігураціями, межами, координатами поворотних точок, земельної ділянки, на яку накладається сервітут, визначеними відповідно до висновку № 2-2/18 від 14.12.2018 безстроково; винести рішення про знесення самочинно збудованої прибудови ОСОБА_5 , загальною площею 3 кв.м. до його будинку по АДРЕСА_2 , що розміщене на земельній ділянці позивача.

Також, з позовом до суду звернулася ОСОБА_1 і в обґрунтування позовних вимог вказувала, що на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 23.05.1996 №948 ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,145 га на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_3 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства і видано Державний акт на право приватної власності на землю від 10.07.1996. При передачі земельної ділянки враховувались дані інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 зазначає, що вона отримала цю земельну ділянку у приватну власність на підставі договору дарування земельної ділянки від 24.07.1996 №3-2046 і ця земельна ділянка межувала з земельною ділянкою ОСОБА_5 . Вподальшому належна ОСОБА_1 земельна ділянка була поділена на 3 окремі земельні ділянки, право власності останньої на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, при внесенні в Державний земельний кадастр відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :25:002:0710 було допущено помилку при визначенні координат цієї земельної ділянки, у зв`язку з чим її межі змістились на 0,65 м. ОСОБА_1 вказує, що у неї немає об`єктивної можливості відновити межі земельної ділянки шляхом простого звернення до органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, так як ОСОБА_5 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :25:002:0833 з врахуванням неправильно встановлених меж між сусідніми земельними ділянками. 3 метою відновлення прав та з метою забезпечення можливості обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку необхідна розробка технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з метою виправлення помилки в Державному земельному кадастрі. Однак, на даний час є неможливим внесення відповідних відомостей в Державний земельний кадастр без внесення змін до конфігурації земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0710 та земельної ділянки відповідача кадастровий номер :25:002:0833.

ОСОБА_1 зазначає, що вона позбавлена можливості обслуговувати будинок зі сторони земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_5 через перешкоджання останнього у доступі до будинку. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :25:002:0710 шляхом зміни конфігурації, меж та координат поворотних точок земельної ділянки ОСОБА_5 кадастровий номер :25:002:0833, таким чином, щоб межа між земельною ділянкою ОСОБА_5 кадастровий номер :25:002:0833 та земельною ділянкою ОСОБА_1 кадастровий номер :25:002:0710 проходила на відстані 0,65 м від зовнішньої стіни її житлового будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2020 року по справі призначено земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року поновлено провадження у справі №686/28690/19.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , встановлення безоплатного сервітуту по АДРЕСА_2 , знесення самовільно збудованої прибудови по АДРЕСА_2 та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні майном залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2022 року доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 серпня 2022 року, зазначивши, що позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , Хмельницької міської ради; треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 , державний реєстратор Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області Чайковська І.С. про визнання незаконним та скасування рішення сесії Хмельницької міської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки та запису в поземельній книзі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення безоплатного сервітуту та знесення самочинного будівництва та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Хмельницька міська рада про усунення перешкод в користуванні майном залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_1 , остання оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції не було враховано те, що згідно з планом розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_4 , площею 0,715 га було виділено три окремі земельні ділянки площею 0,24 га (належна ОСОБА_7 ), площею 0,33 га (належна ОСОБА_5 ) та площею 0,145 га (належна ОСОБА_8 та яка перебуває у власності ОСОБА_1 ). При передачі Хмельницькою міською радою земельної ділянки ОСОБА_8 враховувались дані інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_3 . І в подальшому на підставі договору дарування від 24.07.1996 вищевказана земельна ділянка була подарована апелянтці та було видано Державний акт на право власності на землю від 05.08.1996. Ця земельна ділянка межувала з земельною ділянкою ОСОБА_5 , як вбачається зі схеми розташування будівель та споруд на земельній ділянці № НОМЕР_1 з інвентаризаційної справи за 1991 рік, первинна відстань від житлового будинку АДРЕСА_3 до земельної ділянки ОСОБА_5 становила 0,65 м.

Однак, при виготовленні документації на земельну ділянку ОСОБА_5 , внаслідок неврахування відстані від житлового будинку ОСОБА_1 до його ділянки було порушено норми ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень». Таким чином, внаслідок допущених помилок частина зовнішньої стіни належного ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_3 , а також вимощення, звіс даху частково входять до складу земельної ділянки відповідача. Вказані обставини були встановленні висновком експерта №19/20 від 25.08.2021.

Апелянтка вказує, що належний їй житловий будинок було побудовано ще у 1935 році, тобто до моменту набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку та внесення про неї відомостей до Державного земельного кадастру, тому набуття у власність відповідачем земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0833 мало здійснюватися з дотриманням державних будівельних норм зокрема ДЕН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», який діяв на час отримання ОСОБА_5 . Державного акта на право власності на земельну ділянку, а також ДЕН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», який діяв на час внесення відомостей про належну ОСОБА_5 земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

При цьому, судом залишено поза увагою висновок судового експерта, про те, що мінімальні відстані, передбаченні державними будівельними нормами, правилами, стандартами тощо від житлового будинку по АДРЕСА_3 до межі земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0833 не дотримані.

Апелянтка посилається на те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :25:002:0833 в існуючих на даний час межах, позбавляють ОСОБА_1 можливості усунути виявлені помилки у Державному земельному кадастрі щодо меж належної їй земельної ділянки. Апелянтка вказує, що вона не може обслуговувати будинок зі сторони відповідача ОСОБА_5 через перешкоджання останнього у доступі до нього. Зокрема, ОСОБА_1 не може встановити конструкції для стікання атмосферних опадів з покрівлі будинку, що спричиняє пошкодження фасаду зовнішньої стіни будинку.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення за її позовом та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Також, із апеляційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року звернувся ОСОБА_3 . Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності зареєстрованого права власності на земельні ділянки та порушеного права ОСОБА_3 , оскільки останній набув у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,24 га на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.11.1999, що також підтверджується рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26.12.2016 у справі №2-4126/08. Крім того, в ході розгляду судової справи була проведена судова експертиза, якою встановлено фактичне накладення земельних ділянок позивача та ділянки, координати яких зареєстрував відповідач, що підтверджує порушення прав позивача.

Також, апелянт зазначає, що обставина, встановлена оскаржуваним судовим рішенням про відсутність зареєстрованого права власності на гараж не відповідає дійсності, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу від 02.11.1999 нотаріус провів державну реєстрацію цього договору згідно діючого на той час законодавства, що є чинним і на даний час. І витяг з Державного реєстру речових прав, індексний №104606884, на який посилався суд першої інстанції, не включав в себе інформацію про всі об`єкти нерухомості, що розташовані на земельній ділянці.

Крім того, ОСОБА_3 вважає, що суд помилково вказав в оскаржуваному рішенні на те, що ним не надано доказів про відсутність можливості у задоволенні потреби в користуванні своїм майном іншим способом, ніж втручання у право власності третьої особи. Адже, сам факт знаходження земельної ділянки відповідача за 20 см від воріт ОСОБА_3 вказує на наявність порушеного права позивача, а саме на доступ до шлакового гаража «Г». Крім того, 01.07.2019 ОСОБА_5 була надіслана пропозиція щодо надання доступу до гаражу та встановлення сервітуту, яка залишилася без уваги.

Також, апелянт посилається на те, що суд дійшов хибного висновку про те, що єдиною підставою для скасування рішення органу місцевого самоврядування позивач вказує не погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами, оскільки підставою для звернення до суду із цим позовом було і є порушення відповідачем речового права власності на земельні ділянки, що встановлено Висновком спеціаліста землевпорядника від 14.12.2018, яким виявлено накладення конфігурацій, меж, координати поворотних точок земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та судовим експертом, який також встановив фактичну накладку земельних ділянок позивача і ділянки, координати яких зареєстрував відповідач.

Крім того, ОСОБА_3 вважає, що суд прийшов до неправильного висновку щодо відмови в задоволені позовних вимог третьої особи ОСОБА_1 , адже сам факт чинення перешкод в користуванні будинком, не можливості обслуговувати стіну будинку на земельній ділянці, координати якої зареєстрував ОСОБА_5 , встановлений судовим експертом. А право власності на будинок ОСОБА_1 визнавалось сторонами, Хмельницькою міською радою, і тому дана обставина не підлягала доведенню в ході розгляд судової справи.

Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставина справи, призвели до прийняття судом незаконного рішення.

Тому, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_5 погоджується із рішенням суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу третьої особи залишити без задоволення. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наявності здійснення помилки під час реєстрації її земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та доказів звернення до кадастрових реєстраторів про виправлення такої помилки.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 технічну документацію на її земельну ділянку виготовила у 2016 році, а ОСОБА_5 звернувся за виготовленням технічної документації на свою земельну ділянку у 2018 році, тобто вона була виготовлена вже з врахуванням виготовленої ОСОБА_1 технічної документації. Також, ОСОБА_5 посилається на те, що у випадку прийняття рішення суду про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 мало б місце порушення права власності ОСОБА_5 , оскільки зміни конфігурації земельної ділянки останнього без зменшення її площі є неможливою. Відповідач вважає, що можливим способом захисту прав ОСОБА_1 є встановлення сервітуту через земельну ділянку кадастровий номер :25:002:0833, проте з таким питанням остання до ОСОБА_5 не зверталась.

Крім того, ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, адже про наявність ймовірного порушеного права вона дізналася з моменту отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, тобто 03.03.2016, а з позовом про усунення перешкод у користуванні майном ОСОБА_1 звернулася 11.12.2019.

Також, ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 . Відповідач погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вказує, що доводи апеляційної скарги в частині незгоди з рішенням суду першої інстанції, яким встановлено факт відсутності в матеріалах справи правовстановлюючих документів на земельні ділянки ОСОБА_3 та не доведення останнім порушеного права зводиться до власної переоцінки доказів та не містить підстав для скасування рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 серпня 2022 року.

Відповідач зазначає, що висновки позивача про те, що Державні акти на право власності ОСОБА_3 серії ЯЗ №104089 та серії ЯЗ №104088 від 29.10.2008, які скасовані рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.08.2017 не підтверджують скасування права ОСОБА_3 на землю, оскільки таке право виникло на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.1999 є власними судженнями позивача. А позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним вживалися дії для виготовлення технічної документації і, ОСОБА_3 не підтвердив належними доказами факт існування накладок земельних ділянок позивача та відповідача. Також, ОСОБА_5 вказує, що у висновку експерта від 25.08.2021 зазначено про можливість влаштування проїзду (проходу) до гаража, що належить на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.1999 ОСОБА_3 без встановлення сервітуту з боку земельної ділянки позивача, в тому числі шляхом проведення реконструкції гаража. Поміж того, ОСОБА_3 не враховано, що сервітут повинен здійснюватися способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки та не може призводити до позбавлення власника земельної ділянки прав володіння, користування та розпоряджання нею.

Третя особа ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Представник апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 та підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечила проти апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Апелянт ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_5 , представник відповідача Хмельницької міської ради, державний реєстратор Чайковська І.С. до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до договору дарування від 10.01.1991 ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_5 59/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.140).

Згідно розпорядження Хмельницької міської Ради народних депутатів №424 від 23.02.1994 вилучено із землеволодіння ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_3 згідно її письмової заяви, земельну ділянку площею 0,27 га із загальної площі 0,42 га і залишено у її користуванні земельну ділянку площею 0,15 га; земельну ділянку площею 0,27 га закріплено за її внуком ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_2 , загальна площа його земельної ділянки становитиме 0,33 га (т.1 а.с.58).

Згідно плану розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 198) загальна площа земельної ділянки 0,715 га розподілена наступним чином: ОСОБА_7 0,24 га, ОСОБА_5 0,33га., ОСОБА_9 0,145 га. І такий розподіл узгоджено власниками будинковолодіння по АДРЕСА_5 та по АДРЕСА_3 .

Рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 28.12.1995 №714 передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,33га, в тому числі 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,23 для ведення підсобного господарства (т. 1 а.с. 159).

10.07.1996 ОСОБА_8 отримала Державний акт на право приватної власності на землю по АДРЕСА_3 площею 0,145 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 23.05.1996 за №948 (т.1 а.с.102). І на підставі договору дарування від 24.07.1996 за №3-2046 ОСОБА_9 відчужила на користь ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку. 05.08.1996 ОСОБА_1 отримала Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,145 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_3 і 12.08.2016 проведено державну реєстрацію: земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0709 площею 0,0462 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0710 площею 0,0538 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0707 площею 0,0450 для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с.103-112).

Також, встановлено, що нотаріально посвідченою заявою від 10.03.1999 ОСОБА_7 , проживаюча по АДРЕСА_1 , надала згоду своєму сусіду ОСОБА_5 , що проживає по АДРЕСА_2 прийняти в експлуатацію прибудову веранди впритул зовнішньої стіни квартири, що належить їй на праві власності, а також надала частину земельної ділянки для безперешкодного проведення ремонту будинку (т.1 а.с.142 зворот).

Рішенням міськвиконкому від 08.04.1999 за №202 за заявою ОСОБА_5 прийнято до експлуатації по АДРЕСА_2 2-4 житлова, 8,2 кв.м., 11 коридор 14,7 кв.м. (т. 1 а.с. 202-203). І цим же рішенням за заявою ОСОБА_10 прийнято до експлуатації по АДРЕСА_6 коридор 26,6 кв.м. (т. 1 а.с. 69).

02.11.1999 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 купив 41/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_7 та земельну ділянку площею 0,24 га дану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 . Згадана земельна ділянка належала ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради №948 від 23.05.1996 та державного акту на право приватної власності на землю за ХМ №18081 від 11.01.1999 (т.1 а.с.16, 17).

І відповідно до витягу від 22.11.2017 ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на 41/100 житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.57).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року у справі №686/6663/17 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,14 га., виданого ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за №66 серія ЯЗ №104089 від 29 жовтня 2008 року та державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,10 га., иданого ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за №65 серія ЯЗ №104088 від 29 жовтня 2008 року.

Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею 0,14 га. та площею 0,10 га., які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №66 та №65 від 29 жовтня 2008 року з одночасним скасуванням кадастрових договорів :25:002:0267 та :25:002:0268. В решті позовних вимог відмовлено.

І цим рішенням встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,33 га. по АДРЕСА_2 , що підтведжується державним актом на право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту серії ХМ №04690 від 08 лютого 1996 року.

Позивач не взмозі реалізувати своє право власності на зазначену земельну ділянку по АДРЕСА_2 , що підтверджується рішеннями №РВ-017 та № РВ-017 від 20 березня 2017 року прийнятими державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у звязку з перетином земельних ділянок його та відповідача ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,14 га. по АДРЕСА_1 , що підтведжується державним актом на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за №66 серія ЯЗ №104089 від 29 жовтня 2008 року та власником земельної ділянки площею 0,10 га. по АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за №65 серія ЯЗ №104088 від 29 жовтня 2008 року.

Відповідачем проведено державну реєстрацію земельних ділянок по АДРЕСА_1 площею 0,14 га. та площею 0,10 га., які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №66 та №65 від 29 жовтня 2008 року та яким присвоєно кадастрові номера :25:002:0267 та :25:002:0268.

Підставою набуття права власності на вище зазначені земельні ділянки ОСОБА_3 було рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 липня 2008 року, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року та в позові відмовлено.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2018 на підставі зазначеного судового рішення у справі №686/6663/17 скасовано право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки: кадастровий номер :25:002:0267 площею 0,1 га та кадастровий номер :25:002:0268 площею 0,14 по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.55, 56).

В 2017 році ПП «Діоріт Плюс 1» на підставі заяви ОСОБА_5 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.150-177, 178-230).

Згідно листів Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 29.01.2018, 28.02.2018, 19.04.2018 вбачається, що під час виїзду на місцевість за участі ОСОБА_3 та суміжного землевласника виявлено, що земельні ділянки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 частково накладаються. Також виявлено, що можливість заїзду до належного позивачу гаража обмежена, оскільки він знаходиться в безпосередній близькості від межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 на відстані менше 1 м, а вхід (зі сторони лівої стіни гаража) до нього межує із згаданою земельною ділянкою (т.1 а.с.42-43, 59-60, 61).

З листа Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Управління земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради №724/02-14 від 28.05.2019 вбачається, що управлінням було прийнято рішення та надати місячний термін для врегулювання питань щодо непогодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 між суміжними землевласниками. У випадку залишення зазначеної ситуації без змін, рекомендовано ОСОБА_5 вирішувати спір з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 у судовому порядку (т.1 а.с.44).

Рішенням 34 сесії Хмельницької міської ради №47 від 09.10.2019 підтримано звернення громадянина ОСОБА_5 та визнано безпідставною відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у погодженні меж земельних ділянок по АДРЕСА_2 площею 2300 кв.м. (01.03 - для ведення особистого селянського господарства) та площею 1000 кв.м. (02.01 - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) та рекомендовано Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглядати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 щодо даних земельних ділянок без погодження меж ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.149).

05.11.2019 державним реєстратором Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницько області зареєстровано право власності ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 0,23 кадастровий номер :25:002:0835 та площею 0,1 га кадастровий номер :25:002:0833 по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.255, 256).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, власником якої він є шляхом визначення конфігурацій, меж, координат поворотних точок земельної ділянки площею 0,24 га по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,33 га, що належать ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з недоведеності порушеного права та законних інтересів ОСОБА_3 ; щодо позовної вимоги про встановлення сервітуту позивачем не доведено недосягнення домовленості із ОСОБА_5 щодо сервітуту та відсутності можливості у користуванні своїм майном іншим способом, ніж втручання у власність; щодо позовної вимоги про знесення самочинної прибудови відмовлено через її безпідставність та не обґрунтованість, адже спірна прибудова не є самочинним будівництвом; щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради №47 від 09.10.2019 і скасування державної реєстрації земельних ділянок ОСОБА_5 - через безпідставність цих вимог, адже підписання акта погодження меж самостійного значення не має і не є підставою для відмови ради в затвердженні технічної документації за умови правомірних дій кожного із землевласників та ОСОБА_3 не доведено порушення його прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності наявності помилки у Державному земельному кадастрі при проведенні державної реєстрації земельних ділянок, власниками яких вона є та не надання доказів її звернення до кадастрових реєстраторів про виправлення такої помилки.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Стаття 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном, а збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

У пунктах 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Згідно правової позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі № 127/1417/16-ц, 16 січня 2019 року у справі №351/1146/16-ц, 14 листопада 2019 року, справа № 131/1423/15-ц відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК саме позивач має довести, що повноцінне використання своєї земельної ділянки (іншого майна) неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки; що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити в інший спосіб; що відповідно до частини третьої статті 402 ЦК він не досяг з відповідачем домовленості про встановлення сервітуту та про його умови. За певних обставин для вирішення спірних питань може бути призначена відповідна експертиза.

Також, як слідує із правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акта узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку або іншого документа, яке посвідчує таке право особи.

Відповідно до пп. 1) п. б) ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством.

В силу положень ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно ч. 1 ст 15 Закону України «Про Державний земельний кадстр» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж, тощо.

У разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб (ч. 1 ст. 37 . Закону України «Про Державний земельний кадстр»).

В силу ч. 5 ст. 37 зазначеного Закону виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2012 року №1051, помилками у Державному земельному кадастрі, крім іншого, є помилка у застосуванні системи координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 01 січня 2013 року та перенесені до Державного земельного кадастру.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Судова колегія вважає помилковими доводи апеляційної скарги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 про не врахування судом першої інстанції, що: згідно з планом розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_4 площею 0,715 га цю земельну ділянку поділено на 3 окремі земельні ділянки і ОСОБА_8 , будучи власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,145 га, подарувала ОСОБА_1 зазначену ділянку, адже судом першої інстанції при постановлені оскаржуваного рішення зазначені обставини були враховані.

Разом з тим, твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не враховано схему розташування будівель та споруд на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , з якої вбачається, що первинна відстань від житлового будинку ОСОБА_1 до земельної ділянки ОСОБА_5 становила 0,65 м є недоведеними, оскільки в зазначеному документі від 11.02.1991 не зазначено належність будинку по АДРЕСА_3 станом на 1991 рік ОСОБА_1 .

Аргументи апелянтки про те, що при виготовленні ОСОБА_5 технічної документації на земельну ділянку кадастровий номер :25:002:0833 не було дотримано відстані від житлового будинку по АДРЕСА_3 до цієї ділянки є голослівними, адже суд першої інстанції, оцінивши надані учасниками справи та їх представниками докази, прийшов до вірного висновку про те, що технічна документація відповідачем на зазначену земельну ділянку була виготовлена з врахуванням виготовленої ОСОБА_1 технічної документації на земельну ділянку, власником якої вона є, відомості по якій були занесені до Державного земельного кадастру.

Посилання апелянтки на обставину про наявність помилки у відомостях про межі її земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0710, внаслідок якої межа її земельної ділянки частково проходить по зовнішній стіні належного їй житлового будинку АДРЕСА_3 не створювало правових підстав для включення відповідачем у склад своєї земельної ділянки кадастровий номер :25:002:0833 частину будинку, звісу даху та вимощення будинку є обґрунтованими, однак враховуючи позовну вимогу ОСОБА_1 , ці посилання на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність оскаржуваного судового рішення в частині не доведення порушення своїх прав щодо конфігурації, меж, координат поворотних точок земельних ділянок, що йому належать, судова колегія вважає їх помилковими.

Адже суд виходив з того, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 02.11.1999 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,24 га, з яких 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,14 га. для ведення особистого селянського господарства.

І, оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність ОСОБА_3 порушення його прав та законних інтересів ОСОБА_5 . Оскільки висновок спеціаліста землевпорядника №2-2/18 від 14.12.2018, що ґрунтується в тому числі і на витязі з Державного реєстру речових прав індексний номер , який визнано судом неналежним доказом; і на державних актах на право власності ОСОБА_3 від 29.10.2008 серії ЯЗ №104088 та серії ЯЗ № 104089, що скасовані рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.08.2017 (справа №686/6663/17) і визнані судом неналежними доказами; є неналежним та недостовірним письмовим доказом.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про незаконність висновку суду першої інстанції в частині недоведеності ОСОБА_3 порушення його прав на доступ до шлакового гаража «Г» з посиланням на висновок судового експерта від 25.08.2001 є помилковими, адже в мотивувальній частині цієї судової будівельно технічної експертизи експертом зазначено, що фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 0,2588 га, що на 0,0188 га більше, ніж належить позивачу ОСОБА_3 (0,2400 га), а фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 становить 0,3306 га, що на 0,0006 га більше, ніж належить відповідачу ОСОБА_5 (0,3300 га) і при відсутності технічної документації у повному обсязі, на підставі яких виготовлено первинні правовстановлюючі документи (Державні акти на право власності) не вбачається можливість надати відповідь з визначення конфігурації, меж, координат правовстановлюючих документів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . А проведено експертом лише співставлення фактичних розмірів та конфігурації земельних ділянок кадастрові номери :25:002:0833, :25:002:0835 із даними обмінного файлу на ці ділянки. І експерт також прийшов до висновку про можливість влаштування проїзду (проходу) до гаража , що належить ОСОБА_3 без встановлення сервітуту з боку земельної ділянки ОСОБА_3 , в тому числі шляхом проведення реконструкції гаража (т. 2 а.с. 79 -102).

Та, з огляду на наведене, твердження апелянта ОСОБА_3 про не взяття до уваги судом першої інстанції його звернення до ОСОБА_5 з пропозицією щодо встановлення земельного сервітуту для доступу до шлакоблочного гаража «Г» є припущенням.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо знесення ОСОБА_5 самочинної прибудови до житлового будинку, судова колегія вважає їх голослівними, адже доведення цієї позовної вимоги з посиланням на висновок спеціаліста від 14.12.2018 №2-2/18 є некоректним, оскільки судом першої інстанції було вірно дано оцінку зазначеному письмовому доказу і суд прийшов до правильного висновку, що цей доказ є неналежним та недостовірним.

Також, на думку колегії суддів, твердження апелянта ОСОБА_3 про не врахування судом першої інстанції при розгляді позовної вимоги щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування від 09.10.2019 за №47 факту порушеного відповідачем права власності позивача на земельні ділянки є хибним, адже суд першої інстанції, вирішуючи цю позовну вимогу з підстав саме непогодження меж суміжними землекористувачами та накладення земельних ділянок позивача на земельні ділянки відповідача ОСОБА_5 , відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосував висновки Верховного Суду, що викладені в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 580/168/16-ц, згідно яких підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації; непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників; не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Та оцінивши, як письмовий доказ, висновок спеціаліста від 14.12.2018 №2-2/18, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведення ОСОБА_3 порушення його права власності на земельні ділянки, що належать йому на підставі договору купівлі продажу від 02.11.1999.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення в частині відмови у задоволені позову третьої особи, оскільки сам факт чинення ОСОБА_5 перешкод ОСОБА_1 в користуванні будинком (не можливість обслуговувати стіну будинку, знаходження на земельній ділянці ОСОБА_5 відмостки та звісу будинку) з врахуванням заявленої позивачкою позовної вимоги не є підставою для скасування судового рішення в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Порушень процесуального закону, що були б підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 січня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай