Справа № 302/1865/23
Провадження № 2/302/334/23
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22.12.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

17.10.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та в якому позивачка просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 06.10.2023 року і до часу закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2020 року (справа № 302/108/20) розірвано. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею, позивачкою ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі судового наказу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.03.2020 року (справа № 302/221/20) відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі його доходів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття і з цього часу припинено виконання рішення суду про стягнення аліментів на його утримання.

У позові ОСОБА_1 також зазначає, що в 2022 році син ОСОБА_3 вступив на навчання до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», факультет математики та цифрових технологій, денна форма навчання. Термін навчання з вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, що підтверджує довідкою № 54 від 05.10.2023 року та студентським квитком серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Також вказує, що відповідач має регулярні самостійні доходи, працює у ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, іншим особам аліменти не сплачує, та позивачка вважає, що відповідач може брати участь, співмірно із нею, в утриманні їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , але добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

20.10.2023 року на адресу відповідача направлено копію ухвали суду від 18.10.2023 року про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду та відкриття провадження у справі, а також позовну заяву з додатками до позову.

01.11.2023 року до суду повернулися судові документи, адресовані відповідачу ОСОБА_2 з відміткою Укрпошти форми 20 "адресат відсутній за вказаною адресою".

07.11.2023 року судом винесено ухвалу про проведення подальшого розгляду даної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час судового роглду була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити за наведеними у позові підставами (а.с.20).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за допомогою sms-повідомлення, однак про причини неявки відповідачем суду не повідомлено, відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_2 до суду не подано, заперечень на заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги, суду не надано.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши надані позивачем докази, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, також дослідивши докази, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем позовні вимоги, оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18.10.2003 року перебували у шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2020 року розірваний та вказане рішення набрало законної сили 30.03.2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Від подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якого матір`ю вказано « ОСОБА_1 », а батьком зазначений « ОСОБА_2 » (а.с.4а) та батьківство щодо якого відповідачем не оспорено.

Судовим наказом, виданим 04.03.2020 року Міжгірським районним судом Закарпатської області (справа № 302/221/20) стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини доходів платника аліментів щомісячно, починаючи з 02.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття і з цього часу припинено виконання судового рішення про стягнення аліментів на його утримання.

Як вбачається з довідки, виданої Ужгородським національним університетом за вих.№ 54 від 05.10.2023 року, ОСОБА_3 дійсно є студентом 2-го курсу денної форми навчання, факультету математики та цифрових технологій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання - 30 червня 2026 року (а.с.5), про що також свідчить студентський квиток на ім`я « ОСОБА_3 » серії НОМЕР_1 , виданий 03.10.2022 року (а.с.6) та вказані обставини відповідачем не спростовані.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та регулюються ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання сина (дочки), які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини).

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Суд оцінив наявні у справі докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, повнолітній ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 ,, позивачки у справі, тому остання має право на отримання аліментів від відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі Ужгородському національному університеті, а відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається у вказаному вище державному навчальному закладі на денній формі навчання, оскільки вказані обставини відповідачем не спростовані та не надано суду жодних доказів протилежного.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача ОСОБА_2 можливості надання в повному обсязі утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч.3 ст.82 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього.

Наливайко ОСОБА_5 потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує вказаного обов`язку щодо матеріального утримання сина, який продовжує навчання, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка унеможливлювала би виконання ним батьківського обов`язку.

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивачки з боку відповідача та у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні сина у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме його інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених вимог та відсутність заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього ОСОБА_3 та платоспроможності відповідача ОСОБА_2 , який є працездатною особою, здоровий, має можливість працювати, особою з інвалідністю не являється, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачкою розмірі, а повнолітній син ОСОБА_3 потребує такої допомоги.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , угоди про його матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітній ОСОБА_3 опинився у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному ним вищому навчальному закладі, ОСОБА_3 не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не оспорив зазначений у позові розмір аліментів, належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин, відповідач не надав, а тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення останнім 23-х років.

Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,6 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.180-183,191,199,200 Сімейного кодексу України, ст.9,12,13,76-81,137,259,263-265,268, 280-282, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17 жовтня 2023 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання у вищому навчальному закладі Ужгородському національному університеті, тобто до 30 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі - 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО