П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року місто Київ

справа № 370/334/23 провадження №22-ц/824/13739/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_2

на рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Чирки С.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2022 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вона з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (виконавче провадження № НОМЕР_1). Відповідач станом на 26 грудня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 36 483,87 грн., тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину становить 83 370,00 грн. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір пені обмежено 100 % заборгованості, тобто, загальна сума пені за прострочення сплати по аліментах за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року складає 36 483,87 грн., яку просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року в розмірі 36 483,87 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим з підстав неповноти та неправильності встановлення обставин, що мають значення для справи.

Він не зміг вчасно подати відзив на позовну заяву та надати докази, що підтверджують сплату ним аліментів на картковий рахунок позивача в період з 19 серпня 2021 року по період 7 липня 2022 року на загальну суму 22 860 грн., так як йому не було відомо про розгляд даної справи, що призвело до ухвалення неправильного судового рішення.

ОСОБА_1 достеменно відомо про те, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але позивачка у позові зазначила адресу його реєстрації: АДРЕСА_2 , що стало поважною причиною не отримання ним позовної заяви разом з ухвалою суду про відкриття провадження у справі та розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, що позбавило його, передбачених ч.2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України прав, зокрема подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, що було грубим порушенням його конституційного та матеріального права, не надавши йому можливості надати свої пояснення та заперечення.

Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн., щомісячно починаючи з 27 липня 2021 року. Рішення суду набрало законної сили 16 грудня 2021 року.

Починаючи з 19 серпня 2021 року він перераховував на картковий рахунок стягувача ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини: 19 серпня 2021 року - у розмірі 1200 грн., 22 серпня 2021 року у розмірі 100 грн., 2 вересня 2021 року - у розмірі 160 грн. 16 вересня 2021 року у розмірі 1000 грн., 7 жовтня 2021 року у розмірі 200 грн., 8 жовтня 2021 року - у розмірі 1000 грн.,13 жовтня 2021 року у розмірі 1000 грн., 9 листопада 2021 року у розмірі 2000 грн., 7 грудня 2021 року у розмірі 200 грн., 29 березня 2022 року у розмірі 1000 грн., 30 березня 2022 року у розмірі 1000 грн., 30 березня 2022 року у розмірі 1000 грн., 31 березня 2022 року у розмірі 4000 грн., 31 березня 2022 року у розмірі 500 грн., 6 квітня 2022 року у розмірі 1 000 грн., 6 квітня 2022 року у розмірі 1 000 грн., 6 квітня 2022 року у розмірі 1 000 грн., 22 квітня 2022 року у розмірі 300 грн., 7 червня 2022 року у розмірі 3 000 грн., 6 липня 2022 року у розмірі 200 грн., 7 липня 2022 року 3000 грн. Загальна сума перерахованих аліментів в період з 19 серпня 2021 року по 7 липня 2022 року склала 22 860 грн..

Саме сплата аліментів у зазначений період є доказами, які не враховані при винесені судового рішення, як докази часткової сплати аліментів за ті місяці, за які за розрахунком ДВС відсутня сплата аліментів за період з 19 серпня 2021 року по 7 липня 2022 року.

Наданий державним виконавцем розрахунок про наявний розмір заборгованості по аліментам в установленому законом порядку не оскаржувався з тих причин, що він перераховував аліменти на картковий рахунок стягувача, і знав що ці кошти не були враховані при розрахунку аліментів державним виконавцем.

Позивач ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 належним чином не виконував рішення Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року, внаслідок чого у нього існує заборгованість по сплаті аліментів, а тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача суми пені за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року в розмірі 36 483,87 грн.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ухвалою Макарівського районного суду м.Києва від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21 лютого 29023 року Макарівський районний суд Київської області направив відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви на зазначену у позові адресу ( АДРЕСА_2 ). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів (зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення) отримання відповідачем процесуальних документів.

Не належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, позбавило його можливості подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати свої заперечення щодо розгляду справи в спрощеному позовного провадження, подати докази.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Судом установлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 січня 2022 року (справа № 370/1769/21) розірвано шлюб між сторонами у справі. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 7).

Від шлюбу сторони у справі мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року (справа № 370/1770/21) з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубчак І.О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 370/1770/21 виданого 10 січня 2022 року Макарівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 3000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2021 року і до його повноліття (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості наданого старшим державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубчак І.О., відповідач станом на 26 грудня 2022 року з липня 2021 року по листопад 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 36 483,87 грн. (а.с. 10-11).

Згідно довідки № 18 від 23 січня 2023 року Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області, позивач разом з сином ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

Оскільки відповідач аліменти не сплачує, тому станом на 26 грудня 2022 року наявна заборгованість по їх сплаті, яка складає 36 483,87 грн.

У зв`язку з цим, позивачем розраховано пеню за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року, а саме: серпень 2021 року: 3000 грн. (розмір аліментів - щомісячний платіж) х 396 (кількість днів прострочення) х 1% = 11 880,00 грн. (сума пені за прострочення сплати аліментів);

вересень 2021 року: 3000,00 грн. х 365 х 1% = 10 950,00 грн.;

жовтень 2021 року: 3000,00 грн. х 335 х 1% = 10 050,00 грн.;

листопад 2021 року: 3000,00 грн. х 304 х 1% = 9120,00 грн.;

грудень 2021 року: 3000,00 грн. х 274 х 1% = 8220,00 грн.;

січень 2022 року: 3000,00 грн. х 243 х 1% = 7290,00 грн.;

лютий 2022 року: 3000,00 грн. х 215 х 1% = 6450,00 грн.;

березень 2022 року: 3000,00 грн. х 184 х 1% = 5520,00 грн.;

квітень 2022 року: 3000,00 грн. х 154 х 1% = 4620,00 грн.;

травень 2022 року: 3000,00 грн. х 123 х 1% = 3690,00 грн.;

червень 2022 року: 3000,00 грн. х 93 х 1% = 2790,00 грн.;

липень 2022 року: 3000,00 грн. х 62 х 1% = 1860,00 грн.;

січень 2022 року: 3000,00 грн. х 31 х 1% = 930,00 грн.

Загальний розмір нарахованої позивачем пені становить 83 370,00 грн.

Суд погоджується із вказаним розрахунком позивача та вважає, що такий є правильним.

Встановлено, що сума неустойки (пені) нарахованої позивачем за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати своєчасно необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України.

З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально утримувати спільну з позивачем дитину в обсязі не меншому, ніж це визначено рішення суду, яке набрало законної сили, а також створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або

до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше

100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Оскільки встановлено, що сума неустойки (пені) нарахованої позивачем за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 36 483,87 грн.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Однак відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Колегія суддів не приймає до уваги надані відповідачем ОСОБА_2 платіжні квитанції за період з 19 серпня 2021 року по 7 липня 2022 року, загальна сума яких склала 22 860 грн., оскільки такі платіжні документи не містять інформації про те, що кошти перераховувалися в рахунок сплати аліментів.

Таким чином оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням встановлених по справі обставин,колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню за прострочення сплати по аліментах за період з серпня 2021 року по серпень 2022 року в розмірі 36 483 (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 87 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус