Номер провадження: 22-ц/813/2471/23
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Барба Віталіна Олександрівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання довіреності недійсною, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Донцова Д.Ю. 24 листопада 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Барба В.О., ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання довіреності недійсною (т. 1 а.с. 1-5).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що 06.08.2007 року позивач оформив на ОСОБА_3 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за № 2663, за якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Однак, ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» на виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси у справі №520/21210/18 від 21.10.19 року було складено правову експертизу, згідно висновків якої паспорт НОМЕР_1 , виданий 08.04.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був дійсним та придатним для користування, нотаріус не мав права здійснювати нотаріальні дії за умов відсутності в паспорті печатки органу, який видав даний паспорт. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року у справі №520/21210/18 встановлено обставини недійсності з моменту видачі паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 08.04.2000 року, на ім`я ОСОБА_2 , що підлягав обов`язковому обміну у зв`язку з його непридатністю до використання. Таким чином, нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. було порушено порядок посвідчення правочину, а саме не дотримано вимог ст. 47 Закону України «Про нотаріат» щодо перевірки відповідності вимогам чинного законодавства документів, поданих для вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано недійсною довіреність від 06.08.2007 року, зареєстровану в реєстрі за №2663, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (т. 2 а.с. 105-110).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 116-122).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконаний позивачем особисто підпис в оспорюваній довіреності свідчить про наявність волевиявлення позивача на видачу такої довіреності та повністю спростовує доводи позовної заяви.

Крім того, апелянт посилається на те, що оскільки у справі №520/21210/18, на яку послався суд першої інстанції у своєму рішенні, склад учасників був відмінній від даної справи, то встановлені в ході розгляду цієї справи обставини не можуть мати преюдиційного значення для вирішення даної справи.

Відзив на апеляційну скаргу від інших сторін у справі до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2007 року ОСОБА_2 оформив на ОСОБА_3 довіреність посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за № 2663, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

03.12.2007 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності № 2663 від 06.08.2007 року, та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. за № 2624.

З відповіді Кальміуського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області від 05.12.2018 року вбачається, що паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 08.04.2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 , не є дійсним з моменту отримання власником та підлягає обов`язковому обміну, у зв`язку із непридатністю до використання, оскільки відсутній відбиток мастикової гербової печатки органу оформлення на другій сторінці паспорту.

З наявного у матеріалах цивільної справи № 522/18937/19 висновку правової експертизи № 9454 від 21.01.2020 року, яка була проведена ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», паспорт НОМЕР_1 вбачається, що виданий 08.04.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був дійсним та придатним для користування.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_5 посилалася на те, що довіреність, посвідчена 06.08.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за № 2663, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 укласти та підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , є недійсною, оскільки була видана на підставі недійсного паспорта громадянина - позивача у справі.

Згідно ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У пунктах 1, 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-Х11 зазначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Згідно п. 16 Положення, обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Отже, саме на особу, яка є власником паспорта, покладається обов`язок здійснити обмін паспорту у місячний термін у зв`язку із його непридатністю.

Згідно п. 19 Положення, громадянин повинен надійно зберігати паспорт.

Обов`язком кожного українця, якому виповнилося 16-ть, є отримання паспорту та недопущення ситуацій, коли документ можуть визнати недійсним.

Отже, саме на особу, яка змінила прізвище, покладається обов`язок здійснити обмін паспорту у місячний термін.

Згідно з пунктами 1, 2, 6, 108 Загальної частини Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року № 745), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Обмін паспорта здійснюється, серед іншого, у разі зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації). Паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, серед іншого, в разі, коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації).

З матеріалів справи вбачається, що паспорт був виданий ОСОБА_5 у 2000 році, а оскаржувана довіреність - у 2007 році. Тобто, протягом значного часу ОСОБА_5 , як власник паспорту, який є недійсним, протиправно користувався ним, хоча законом саме на нього покладений обов`язок щодо обміну недійсного документа.

Позивач зобов`язаний був та мав можливість це своєчасно й офіційно зробити, а така бездіяльність ОСОБА_5 у ситуації видачі довіреності для продажу квартири є недобросовісною.

Порушення, допущене позивачем, не може бути підставою для задоволення його ж позову, підставою якого є посилання на таке порушення. При цьому, таке порушення не свідчить про вади його волевиявлення та про те, що довіреність складена не ОСОБА_5 . Протягом тривалого часу - 12 років позивач не скасовував видану ним довіреність, погоджуючись з її умовами.

Безпідставними при цьому є доводи позовної заяви ОСОБА_5 про те, що правочин - договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 03.12.12.2007 року від його імені, на підставі оскаржуваної довіреності, ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , був вкрай невигідним для позивача, оскільки вартість квартири визначена у договорі в сумі 40000 грн.

Колегія суддів зазначає, що у п. 3 договору купівлі-продажу вказаної квартири від 02.08.2006 року, укладеного роком раніше між колишнім власником майна ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_5 , загальна вартість нерухомого майна також визначена у 40000 грн., з чим погодився ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис на договорі.

Колегія суддів наголошує, що однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Таким чином, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано оцінку, врахувавши у сукупності те, що: позивач протягом тривалого часу протиправно використовував паспорт громадянина, який є його власністю, незважаючи на покладений на нього обов`язок здійснити обмін недійсного документа; ОСОБА_5 не мав перешкод для скасування виданої ОСОБА_3 довіреності, проте, не зробив цього, чим, серед іншого, демонстрував свою поведінку та підтвердив намір продати з використанням цієї довіреності квартиру; позовна заява подана ОСОБА_5 12 років після посвідчення оскаржуваної довіреності - колегія суддів доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року у справі №520/21210/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Павлісяк Т.Ю. про визнання довіреності від 04.12.2009 року недійсною, було встановлено обставини недійсності з моменту видачі паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 08.04.2000 року, на ім`я ОСОБА_2 , що підлягав обов`язковому обміну у зв`язку з його непридатністю до використання.

Колегія суддів зазначає, що вищевказані обставини, встановлені при розгляді справи №520/21210/18, не є преюдиційними при розгляді даної справи, оскільки преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, у даному випадку суб`єктний склад сторін справи №520/21210/18 та справи, що переглядається, є різним, так само як і різними є предмети спору, що свідчить про відсутність у суду апеляційної інстанції відсутні правових підстав для визнання преюдиційними фактів, встановлених при розгляді справи №520/21210/18.

У справі № 522/7610/17 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеського міського нотаріального округу Барба Віталіни Олександрівни, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 про визнання довіреності недійсною, були проведені судово-трасологічна та судово-почеркознавча експертизи.

Згідно висновку судового експерта - завідувача сектором ТБ та ІВД Факторовича В.Ю. судово-трасологічної експертизи №18-1345/04 від 13.08.2018 року журнал нотаріальних дій за період з 16.05.2007 року по 02.10.2007 року (справа №2-12, т. №2) не розшивався.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №18-1340/01 від 10.08.2018 року, експерт ОНДІСЕ дійшов до висновку, що підписи від імені ОСОБА_2 у примірнику довіреності від 06.08.2007 року та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зареєстрований за №2663 в графі «підпис» виконанні самим ОСОБА_2 .

Вказані експертизи підтверджують, що у ОСОБА_2 було волевиявлення на оформлення 06.07.2007 року довіреності на ім`я ОСОБА_3 , а порушення допущене позивачем (надання нотаріусу недійсного паспорту) не може бути підставою для задоволення його ж позову.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 03.11.2021 року справа № 308/10477/18.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, порушив норми матеріального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , з наведених вище підстав.

Щодо судових витрат.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судових витрат як інвалід ІІ групи, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені за подання апеляційної скарги, мають бути віднесені за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Барба Віталіна Олександрівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання довіреності недійсною - відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 при розгляді справи, віднести за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 25 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе