Провадження №2-др/760/159/23
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

30 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ у справах дітей Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 24000 грн у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ у справах дітей Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог заяви відповідач вказала, що ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необґрунтовано, без підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року у справі №760/15243/22 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду.

У зв`язку з необґрунтованим зверненням позивача до суду відповідач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 24000 грн, а тому на підставі ст.142 ЦПК України просить стягнути їх з позивача.

Розглянувши заяву відповідача про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду з огляду на наступне.

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ у справах дітей Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2023 року вищезазначену позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

20 листопада 2023 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 24000 грн у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ у справах дітей Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд вважає, що вказівку у ч.8 ст.141 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти, що подання такої заяви можливе на будь-якій стадії розгляду справи по суті, але перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи. Подання такої заяви необхідне для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати.

На переконання суду не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Як встановлено судом, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження не були подані в межах строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Заяву про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а також документи, які підтверджують понесені витрати, відповідач подала до суду лише 20 листопада 2023 року (здано на пошту 18 листопада 2023 року), тобто у строк більший, ніж п`ять днів після ухвалення рішення суду.

У поданому до суду відзиві від 27 квітня 2023 року відповідач просила судові витрати покласти на позивача, а також зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правову допомогу адвоката скаладає 20000 грн.

Зазначення ж у прохальній частині відзиву узагальненої вимоги про стягнення витрат на правову допомогу за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат, адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Визначення у відзиві попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи (20000 грн - витрати на професійну правничу допомогу), також не свідчить про вчинення позивачем заяви в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки зазначення таких відомостей у відзиві є вимогою п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України.

Крім того, частиною 9 ст.83 ЦПК України визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

У порушення вищезазначених вимог, відповідачем не додано до заяви доказів надсилання їх копій іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, а також беручи до уваги те, що відповідачем не дотримано положень ч.8 ст.141 ЦПК України щодо належного та своєчасного звернення із клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу, наявні підстави для залишення заяви відповідача про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, без розгляду.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 295/14777/20 (провадження № 61-21045св21).

Керуючись статтями 2, 12, 141, 175, 270, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділ у справах дітей Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації, про позбавлення батьківських прав - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного суду

міста Києва Н.М. Аксьонова