Справа № 314/2536/22
Провадження № 2/314/141/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капітонова Є.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

Позивач обґрунтовує позов наступним.

03 грудня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № /344260. Строк позики/ строк договору 30 днів. Дата повернення позики 01.01.2021, фіксована процентна ставка за день 2,5%.

30.09.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №30092021, у відповідності до умов якого TOВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 30.09.2021 до Договору факторингу №30092021 від 30.09.2021 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 40 000,00 грн., з яких:

- 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 30 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

З моменту отримання права вимоги до, Відповідача, а саме з 14.06.2021 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

За позицією Позивача, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №/344260 в розмірі 40 000,00 грн., з яких:

- 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 30 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 25 серпня 2020 року між між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено кредитний договір № 04456-08/2020. Строк позики/ строк договору 30 днів. Дата повернення позики 23.09.2020. Фіксована процентна ставка за день 2,00%.

Додатковими угодами від 04.10.2020, 03.11.2020, 04.12.2020 строк дії кредитного договору продовжено до 03.01.2021

11.08.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено Договір факторингу №11082021 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №1 від 11.08.2021 до Договору факторингу №11082021 від 11.08.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 6 800,00 грн., з яких:

- 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 3300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач заявляє позовну вимогу щодо стягнення відсотків як за період строку договору, так і за період після спливу строку договору.

Ухвалою від 29.06.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу № 910/4518/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) як таку, у якій наявна невирішена на даний момент виключна правова проблема щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив про наявність різного підходу щодо визначення періоду нарахування таких кредиторських вимог з огляду на таке.

Ухвалюючи постанову від 04.11.2021 суд апеляційної інстанції в цій справі врахував висновки Верховного Суду про застосування норм права, викладені у:

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, згідно з якою припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, з якої слідує, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні, проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 13.01.2018 у справі № 913/11/18, щодо того, що сторонами в пункті 2.7.2 кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статей 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України, допускає нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Разом з тим у пунктах 121 - 124 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 викладена така правова позиція. У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту в договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів з розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів. Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року (Справа № 910/4518/16; Провадження № 12-16гс22) прийнято до розгляду справу та призначено справу до розгляду.

На час постановлення даної ухвали вищезазначена справа не розглянута.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки, правове питання порушене за даною справою є подібним правовому питанню, що є предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у вищезазначеній справі, суд приходить до висновку, що з метою правильного застосування норм цивільного законодавства, слід зупинити провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16; провадження № 12-16гс22.

Керуючись ст.ст. 252, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16; провадження № 12-16гс22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є. М. Капітонов

03.01.2023