ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 680/395/22

Провадження № 22-ц/4820/346/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя - доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 680/395/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Яцини О.І. від 16 листопада 2022 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що судовим наказом Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2020 року до її повноліття. На підставі зазначеного судового наказу Красилівським ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 06.02.2020 року відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.

За весь період перебування на виконанні виконавчого документа ОСОБА_2 сплатив аліменти на користь позивачки на утримання дитини лише двічі: у грудні 2020 року в сумі 10 000 грн. та у травні 2022 року - 738,10 грн. Станом на 13.05.2022 року за відповідачем утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 66665,15 грн.

Постановою Красилівського відділу ДВС від 18.05.2022 року на відповідача накладено штраф у сумі 19025,07 грн. Розмір пені складає 71621,35 грн., від якого вона просить відняти розмір штрафу 19025,07 грн. та стягнути із відповідача 52596,28 грн.

Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 52596, 28 грн. та судові витрати у сумі 3500 грн.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16.11.2022 року позов ОСОБА_1 , який подав її представник адвокат Соловей Олександр Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення зі сплати аліментів за період із 01 січня 2020 року по 13 травня 2022 року у розмірі 52596,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн. судового збору, отримувач коштів: ГУК ум.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів до 10000 грн. і відмовити у стягненні з нього на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Зазначає, що суд не врахував його майновий та сімейний стан як підставу для зменшення розміру пені. 16.11.2022 року він не зміг з`явитися в судове засідання та подати до суду докази на підтвердження майнового та сімейного стану, оскільки через раптове погіршення стану здоров`я змушений був звернутися за медичною допомогою. Крім того, судове засідання призначено на 11 год., а з 9.48 год. до 10.20 год. звучав сигнал «повітряна тривога», що є поважною причиною неприбуття в судове засідання, оскільки йому необхідно було їхати з м.Хмельницького. Вважає поважними причини його неявки в судове засідання та просить врахувати докази на підтвердження майнового та сімейного стану, надані апеляційному суду. 17.12.2019 року він одружився з ОСОБА_4 , у його дружини є дочка ОСОБА_5 , наразі він в процесі оформлення документів для усиновлення ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син - ОСОБА_7 . На цей час його дружина та двоє неповнолітніх дітей перебувають на його утриманні. Несплата аліментів зумовлена відсутністю роботи тривалий час та стабільного заробітку. Умислу на уникнення обов`язків батька по відношенню до дочки ОСОБА_3 у нього не було. З початку повномасштабного вторгнення росії він пішов добровільно у територіальну оборону, оскільки є учасником дій АТО, повторно мобілізований не був по стану здоров`я. У червні 2022 року він працевлаштувався, отримує мінімальну заробітну плату, з якої надалі аліменти будуть відраховувати. Розмір стягнутих витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та очевидно завищеним. Крім того, з наданих документів неможливо встановити, яку саме роботу адвокат здійснював 5 годин.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою від 06 02.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61169194 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2020 року до її повноліття.

Відповідно до розрахунку Красилівського відділу ДВС №20.10.20/5512 від 13.05.2022 року борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 13.05.2022 року становив 66665,15 грн.

Постановою відділу Красилівської ДВС від 18.05.2022 року на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 30% від суми заборгованості по аліментах, що складає 19025,07 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявна заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 66665,15 грн., відповідач не спростував свою вину у несплаті аліментів, як і розрахунок заборгованості по аліментах та пені, тому підлягає стягненню пеня в розмірі - 52596,58 грн., з врахуванням накладеного штрафу.

Доводи апеляційної скарги про неврахування сімейного та майнового стану відповідача є безпідставними.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, за змістом статті 196 СК України пеня за прострочення сплати аліментів має нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Борг по сплаті аліментів станом на 13.05.2022 року становив 66665,15 грн.

Згідно зі статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Отже, саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті аліментів.

Той факт, що борг по аліментах утворився, як стверджує апелянт, у зв`язку з втратою роботи та відсутністю достатніх доходів, перебуванні на його утриманні нової дружини і двох неповнолітніх дітей (його сина і дитини дружини), не свідчить про відсутність його вини у неналежній сплаті аліментів.

Сам факт утримання ОСОБА_2 вказаних осіб (і самого себе в тому числі) цілком підтверджує його спроможність належно сплачувати аліменти і на утримання доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Разом з тим, відповідач не надав жодних доказів суду першої інстанції на підтвердження наявності підстав для зменшення пені.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт завчасно отримав позовну заяву (27.09.2022 року), проте не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження свого матеріального та сімейного стану, які б давали підстави для зменшення неустойки.

ОСОБА_2 також був належно повідомлений про судові засідання у справі, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 27.09.2022 року та від 04.11.2022 року (а.с. 48, 53).

Крім того, апелянт не скористався правом подати клопотання про відкладення розгляду справи, не маючи змоги, як він стверджує, з`явитися у судове засідання 16.11.2022 року та подати докази.

Отже, наведені апелянтом причини, з яких він не зміг подати докази до суду першої інстанції не є такими, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак відсутні підстави, визначені нормою ч. 3 ст. 367 ЦПК України, для прийняття цих доказів судом апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 пені в розмірі 52596,58 грн. за прострочення сплати аліментів за наявними доказами в матеріалах справи.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд бере до уваги таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Соловей О.В. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі №680/395/22 у Новоушицькому районному суді на підставі договору про надання правової допомоги від 10.06.2022 (а. с. 23) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10.06.2022 (а. с. 21).

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у Новоушицькому районному суді у цій справі надано квитанцію №64 від 16.06.2022 на суму 3500 грн. (а. с. 22).

За розділом 4.1 договору про надання правової допомоги від 10.06.2022 року сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 3500 грн., який сплачується за надання правової допомоги в суді першої інстанції, а отже, є визначеним і не потребує детального опису обсягу наданих послуг та виконаних робіт для визначення розміру витрат, які підлягають стягненню з протилежної сторони.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Наведені докази додано до позовної заяви позивачкою та направлялися ОСОБА_2 рекомендованим повідомленням, яке він отримав 27.09.2022 року, проте не заперечував у встановленому порядку (ч.6 ст. 137 ЦПК України).

У зв`язку з цим суд правильно констатував, що витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_1 в суді першої інстанції в розмірі 3500 грн., підлягають відшкодуванню з відповідача.

Обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат законодавством покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції не вказував на неспівмірність цих судових витрат із заявленими вимогами, і не просив їх зменшити з цих підстав, тому відсутні підстави для зменшення цих витрат в апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк