Справа № 274/6078/22 Провадження № 2/0274/358/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
02.02.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 борг за договором позики від 05.06.2021 р. у розмірі 9 000,00 грн., інфляційні втрати та 3% річних від суми з простроченої суми боргу у розмірі 9 000,00 грн. за період з дня прострочення (01.09.2021 р.) по день ухвалення рішення.
Позов обґрунтований тим, що за умовами договору позики від 05.06.2021 р. ОСОБА_1 було передано у власність ОСОБА_3 9 000,00 грн., які другий зобов`язався повернути першому до 01.09.2021 р. ОСОБА_3 , в порушення умов договору позики, позичені кошти добровільно повертати не бажає.
ОСОБА_3 своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що відповідно до розписки від 05.06.2021 р. ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_1 9 000,00 грн., які зобов`язався повернути до 01.09.2021 р. (а. с. 8).
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) 05.06.2021 р. було укладено договір позики, на підставі якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн., при цьому ОСОБА_3 зобов`язався повернути ОСОБА_1 ці грошові кошти до 01.09.2021 р.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, зобов`язань з повернення до 01.09.2021 р. грошових коштів у розмірі 9 000,00 грн. ОСОБА_1 ОСОБА_3 не виконав.
ОСОБА_3 проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, як б спростували наведене вище.
Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розмір трьох процентів річних від 9 000,00 грн. за період з 01.09.2021 р. по 02.02.2022 р. (520 днів) становить 384,66 грн.
Розмір втрат від інфляції грошових коштів у розмірі 9 000,00 грн. за період з 01.09.2021 р. по 02.02.2022 р. становить 2 951,63 грн.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а саме на його користь з ОСОБА_3 підлягає стягненню борг за договором позики від 05.06.2021 р. у розмірі 9 000,00 грн., три проценти річних у розмірі 384,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 951,63 грн., тобто усього 12 336,29 грн.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.06.2021 р. у розмірі 9 000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 951,63 грн. та три проценти річних у розмірі 384,66 грн., тобто усього 12 336,29 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут