Провадження 2/127/3132/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
позов мотивований тим, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.06.2015 року на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (з 05.08.2015 року), її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований з 06.05.2016 року), сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстровані з 05.08.2015 року).
В квартирі проживають позивач та її двоє синів. Відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає без поважних причин понад 5 років, хоча перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, участі в утриманні та ремонті квартири не бере, його особистих речей в квартирі немає, цим житлом він не цікавиться.
В листопаді 2017 року відповідач виїхав на постійне проживання до іншої держави.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі порушує право власника на вільне розпорядження та користування цим майном, перешкоджає отриманню житлової субсидії.

На підставі ст. 317, 319, 405 ЦК України позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задоволити. Суду пояснила, що квартира, в якій зареєстрована вона, її діти та відповідач, належить на праві спільної сумісної власності їй та старшому сину ОСОБА_3 . Відповідач не є співвласником, в спірній квартирі не проживає з 2017 року, їх шлюб розірваний рішенням суду в 2018 році, житлом не цікавиться, коштів на його утримання не надає, речей його у квартирі немає, договір про порядок користування квартирою з ним не укладався. Наголосила, що перешкод в користуванні квартирою ніхто відповідачу не чинив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 суду пояснив, що з 2015 року вони з матір`ю є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Його молодший брат, він та мати зареєстровані та проживають у цій квартирі. Їх батько відповідач ОСОБА_2 в квартирі з 2017 року не проживає, квартирою не цікавиться, забрав свої речі, але досі залишається в квартирі зареєстрованим. Перешкод в користуванні цим житлом ніхто йому не чинив. Коштів на утримання та ремонт житла батько не надає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що учасники справи його сусіди по будинку. Знайомий з усіма приблизно з 2014 року, неприязних стосунків немає. Йому відомо, що ОСОБА_2 з 2016-2017 року не проживає з родиною за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за кордоном. Перешкод в користуванні житлом за місцем реєстрації відповідачу не чинили, речей його в квартирі немає.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (індексний номер 39144168) від 16.06.2015 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 12).

У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 (з 05.08.2015 року), її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 06.05.2016 року), сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 05.08.2015 року).

В квартирі проживають позивач та її двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає без поважних причин понад 5 років, участі в утриманні та ремонті квартири не бере, його особистих речей в квартирі немає, цим житлом він не цікавиться. Доказів наявності перешкод для проживання в квартирі в матеріалах справи немає.

Як пояснювали учасники справи, в 2017 року відповідач виїхав на постійне проживання до іншої держави і в квартирі за місцем реєстрації не проживає.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний на підставі рішення суду від 19.10.2018 року (а.с. 6).

Згідно акту, складеного сусідами 07.10.2022 року № 31/1, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 4).

Зазначені обставини також підтвердив свідок ОСОБА_5 , який надав пояснення в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач є бувшим членом сім`ї власників житла, в квартирі не проживає з 2017 року, речей його у вказаному житлі немає, витрат по утриманню та ремонту житла він не несе, договір щодо користування квартирою між власниками та відповідачем не укладався, однак він досі залишається зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідач без поважних причин понад рік не проживає в квартирі за місцем реєстрації суд вважає необхідним на підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.

Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Згідно ст. 141 ЦПК України і враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. (за ставками 2022 року, оскільки позов зареєстрований 24.10.2022 року).

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 39144168 від 16.06.2015 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прож.: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2

- третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_3

Повне судове рішення складене 27 січня 2023 року.

Суддя: