Справа № 301/3234/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний судЗакарпатської області у складі:

головуючого - судді Бобик О.І.

за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

представника позивача Азарової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Іршава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дружину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дружину.

Позивач посилається на те, що 08 серпня 2020 року вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 66.

Від шлюбу в подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя. Їх спроби зберегти шлюб не дали бажаних результатів. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. У зв`язку з цим, вона разом з сином у квітні 2023 року переїхала проживати до своїх батьків у м. Іршава. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідач перестав опікуватися та утримувати їх сім`ю.

Також вказує, що на теперішній час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що позбавлена можливості самостійно працювати для свого забезпечення та утримання дитини.

Зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатний, працює далекобійником та їздить закордон по програмі «Шлях», отримує дохід, його молодий вік та стан здоров`я дозволяє працювати.

На підставі викладеного позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2 , залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 » та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також по 2000,00 гривень починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Ухвалою судді від 13.09.2023 у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06.11.2023 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Також вказує, що позивачка вказала у позовній заяві частково неправдиву інформацію. Він ніколи не відмовлявся брати участь у вихованні сина, купував та купуватиме і надалі все необхідне для нормального існування дитини. Також в сина є бабусі та дідусі з сторони обох з батьків, які так само надають допомогу у вихованні дитини, а батькам працювати для можливості утримання дитини. Він офіційно працевлаштований та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 6700 гривень, іншого джерела доходу не має. Проживає разом з своїми батьками пенсіонерами, які перебувають на його утриманні. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 30% від всіх видів його доходу, щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини просить відмовити, через відсутність достатнього заробітку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, належним чином будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення просив врахувати доводи викладені у відзиві (а.с.28).

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 08 серпня 2020 у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 66 (а.с. 7).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.9), який проживає разом з позивачкою (а.с. 11).

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Щодо стягнення аліментів на дитину, суд доходить таких висновків.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: 2272 гривень.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки на теперішній час дитина сторін постійно проживає разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем надано суду довідку, видану ФОП ОСОБА_6 , з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у період з 07.2023 по 09.2023 працював у ФОП ОСОБА_6 і отримував дохід у розмірі 6700 гривень у місяць (а.с.37).

За клопотанням представника позивача було витребувано довідку з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з якої вбачається, що ОСОБА_7 з липня 2023 по листопад 2023 неодноразово перетинав кордон, однак така довідка не доводить отримання доходу відповідачем від вказаних перетинів кордону.

З урахуванням вищевказаного, даних, які могли б вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини.

Суд визначає розмір аліментів у сумі 2300,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.2 ст. 182 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини.

З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2300,00 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов`язковою умовою для їх стягнення.

Суд констатує, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на дружину, а відповідач у свою чергузаперечує таку можливість, а стому у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Відтак позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1073,60 грн., сплаченого позивачем судового збору. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. ст. 79, 84, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на дружину задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 2020 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за актовим записом № 66 - розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень щомісячно із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, починаючи з 08.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 шлюбне прізвище - " ОСОБА_4 ".

У решті вимог позовної заяви відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.12.2023.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик