ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3186/22 Номер провадження 22-ц/814/352/23Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пікуля В.П. , Панченка О.О.,

Розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу адвоката Караулова О.О. в інтересах заявника, ОСОБА_1 , на рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2022 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

30.06.2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

В заяві вказувала на те, що її мати ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , 10.03.2022 року отримала важкі поранення під час обстрілів російськими окупантами жилих будинків. Цього ж дня, вона була доставлена до Маріупольської міської лікарні №4 імені І.К. Мацука за адресою: 87502, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Пашковського,4, де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що було зроблено запис в амбулаторному зошиті лікарні, куди записували дані про поранених та загиблих. Зазначила, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. В зв`язку з чим просила суд встановити факт смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у Маріупольській міській лікарні №4 імені І.К. Мацука за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, що є матір`ю заявниці, - відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення її заяви.

Вказувала, що факт смерті ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями її внука ОСОБА_3 .

Іншим шляхом встановити даний факт вони не можуть.

Висновки суду про необхідність подання відмови органів реєстрації державного стану чи інших доказів є необґрунтованими.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Щодо заявлених клопотань

Апелянтом ОСОБА_1 та її представником адвокатом Карауловим О.О. до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває на роботі в адвокат приймає участь в слідчих діях .

Апеляційний суд вважає заявлені причини для відкладення розгляду справи неповажними.

Клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи і сторона, яка просить відкласти розгляд справи повинна довести реальну наявність обставин на які вона посилається, обґрунтувати поважність причин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні.

До клопотання про відкладення розгляду справи не було долучено жодного доказу на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК), неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту смерті місцевий суд дійшов висновку, що доказами на підтвердження факту смерті є: медичні документи про смерть, письмова відмова органів державної реєстрації актів цивільного, неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт тощо.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 до заяви не було надано жодного документу, що б підтверджував факт смерті .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків .

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Апеляційним судом враховано, що заявниця отримати довідку медичного закладу про смерть особи на окупованій території, та свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану позбавлена можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Рішення суду про встановлення факту смерті ОСОБА_2 є єдиною підставою для державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995«Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст.317ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

За змістом ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Згідно ст.17 цього ж Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається з матеріалів справи ,у відповідності із свідоцтвом про народження матір`ю заявниці ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 , є ОСОБА_2 .

Доказом на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 до матеріалів справи долучено світлокопію пояснень ОСОБА_3 , який в цих поясненнях вказує, що він є внуком ОСОБА_2 , яка була його опікуном . З 24.02.2022 року вони почали проживати окремо він у свої друзів, а бабушка у подруги ОСОБА_6 , його хрещеної матері. 10 березня 2022 року внаслідок обстрілу його бабушка отримала поранення в ногу та була доставлена в Маріупільську лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 12, 81,89 ЦПК України)

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Оцінюючи зазначені письмові пояснення апеляційний суд враховує вимоги ст. 95 ЦПК України у відповідності до якої : Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

3. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

7. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

8. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В ході апеляційного розгляду справи 17.11.2022 року, апеляційний суд сприяючи заявниці у здійсненні її процесуальних прав було роз`яснено необхідність підтвердження належності даного письмового пояснення та його належного посвідчення чи подання оригіналу , а також можливості подання інших доказів на підтвердження обставин зазначених в заяві про встановлення факту смерті.

Однак, диспозитивно розпорядившись своїми процесуальними правами протягом двох місяців жодних дій вчинено не було.

В апеляційній скарзі було зазначено про можливість в режимі відеоконференції заслухати покази свідка очевидця ОСОБА_3 та зазначено , що він знаходиться за кордоном.

Однак жодної контактної інформації до суду надано не було, що унеможливлює допит апеляційним судом вказаного свідка.

Інших доказів на підставі яких можливо було б встановити факт смерті ОСОБА_2 до матеріалів справи не долучено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що заявниця не позбавлена можливості повторно звернутися до суду для встановлення факту смерті матері , подавши належним чином засвідчені докази.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Караулова О.О. в інтересах заявника, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 01 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 січня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді В.П. Пікуля

О.О.Панченка