Справа № 129/2520/23
Провадження по справі № 2/129/863/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" грудня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі головуючої судді Бондар О.В.,
з участю секретаря Чаленко А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей без участі матері дітей, визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-
04.08.2023 р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив установити факт, що він, ОСОБА_1 з 2015 року самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з ним в АДРЕСА_1 ; також просив визначити місце проживання його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 ; а також стягнути щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей.
Позовні вимоги обґрунтував наступним. 23 вересня 2008 року у Відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_6 ), про що зроблений актовий запис № 2433; у шлюбі сторони мають дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; шлюб розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 13.03.2012 р.; після розірвання шлюбу в 2015 році відповідач поїхала на заробітки до Російської Федерації, а діти залишились проживати з відповідачем в АДРЕСА_2 в належному позивачу житловому будинку, про що їх мати не заперечувала, з тих пір вона разом із дітьми не проживала, не приймала участі у їх утриманні. 05.09.2019 р. ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_2 ) зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася донька ОСОБА_9 , з 2015 року до даного часу ОСОБА_10 і ОСОБА_11 постійно проживають з батьком і перебувають на його утриманні, з 2018 р. по даний час позивач, його мати ОСОБА_12 і діти ОСОБА_10 і ОСОБА_11 проживають в м.Вінниці в квартирі матері позивача, в житлі створені всі належні умови для нормального розвитку дітей; позивач має постійну роботу в ТОВ «Вінницько-Хуторянський м`ясопереробний комбінат» та дохід, його характеристики з місця роботи та проживання є виключно позитивними, діти відвідують навчальні заклади міста Вінниці, позивач бере активну участь в їх шкільному житті, приділяє достатню увагу їх навчанню, сумлінно слідкує за станом здоров`я дітей, стосунки між ними теплі та довірливі. Мати дітей їх життям всі ці роки цікавилась вкрай рідко, не приділяла дітям належної уваги та турботи, діти не відчувають від матері звичної материнської любові, а тому поступово втрачають інтерес до неї та її життя; через постійну відсутність відповідачки позивач без її згоди не може зареєструвати місце проживання дітей, у зв`язку з цим виникла необхідність у встановлені зазначених фактів у судовому порядку, а також у зв`язку із невиконанням відповідачкою обов`язку по утриманню їх неповнолітніх дітей просив стягнути з неї аліменти.
Відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилася, відзиву до суду не подавала, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що дає підстави суду провести заочний розгляд справи в порядку ст. 280 ЦПК України.
Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність.
Суд з`ясував позиції сторін, думку неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідив обставини справи та письмові докази, з урахуванням вимог закону визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі в період з 23 вересня 2008 року по 13.03.2012 р. (а.с.14,17), від шлюбу мають дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15,16);з 2015 р. по даний час їх спільні діти донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з батьком ОСОБА_1 , спочатку у його житловому будинку в АДРЕСА_2 , згодом в АДРЕСА_1 в житловій квартирі його матері і їх баби ОСОБА_12 , в догляді за дітьми позивачу допомагає його мати, позивач має житло, роботу і дохід у виді заробітної плати підсобним робітником на ТОВ «Вінницько-Хуторянський м`ясопереробний комбінат», виховує доньку і сина, дбає про їх фізичний та духовний розвиток, діти відвідують навчальний заклад Вінницький ліцей №10, батько регулярно відвідує батьківські збори, приділяє достатню увагу вихованню сина ОСОБА_11 та доньки ОСОБА_10 , постійно цікавиться їх навчанням та успіхами, ним забезпечено розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.
05.09.2019 р. ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_2 ) зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася донька ОСОБА_9 (а.с. 12,13,18-22).
Відповідно до Акту про фактичне проживання від 18.07.2023 р. в квартирі АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23), відповідно до довідки Міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Господар Люкс» № 05-21/583 від 21.06.2023 р. власником особового рахунку № НОМЕР_3 є ОСОБА_12 , адреса квартира АДРЕСА_3 , без реєстрації в квартирі проживають син ОСОБА_1 , онуки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.24).
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2014 р. ОСОБА_1 купив у власність у ОСОБА_15 житловий будинок АДРЕСА_2 , державна реєстрація проведена 26.12.2014 р., номер запису про право власності 8261131 (а.с.25-27,28).
За змістом виданої Комунальним закладом «Вінницький ліцей №10» 05.07.2023 р. № 01-26/174 характеристики учениці ліцею ОСОБА_16 , вона характеризується виключно позитивно, дитина проживає з батьком та бабусею, батько ОСОБА_1 регулярно відвідує батьківські збори, приділяє достатню увагу вихованню доньки ОСОБА_10 , постійно цікавиться її навчанням та успіхами, мати з класним керівником та вчителями-предметниками не знайома, школу не відвідує, навчанням дітей не цікавиться (а.с.33).
За змістом виданої Комунальним закладом «Вінницький ліцей №10» 05.07.2023 р. № 01-26/175 характеристики учня ліцею ОСОБА_4 , дитина характеризується виключно позитивно, проживає із батьком та бабусею, батько ОСОБА_1 регулярно відвідує батьківські збори, приділяє достатню увагу вихованню сина, постійно цікавиться його навчанням та успіхами, мати з класним керівником та вчителями-предметниками не знайома, школу не відвідує, навчанням дітей не цікавиться (а.с.34).
Відповідно до довідки-характеристики № 16 від 04.07.2023 р. ТОВ «Вінницько-Хуторянський м`ясопереробний комбінат» ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та н6аявності судимості» серії ВР №001145677 ОСОБА_1 станом на 10.07.2023 р. на території України незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.36,37).
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.
За правилами, передбаченими статями 157, 160, 161 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
За частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
У відповідності до частини третьої статті 29 Цивільного кодексу місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд зазначає, що вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам останніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.
Відповідно до ч. 4, 5 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Отже, під час розгляду справи щодо визначення місця проживання дитини суд, насамперед, виходить з інтересів дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , враховує їх сталі соціальні зв`язки за їх теперішнім місцем проживання біля батька, де діти проживають з 2015 року спочатку у його житловому будинку в АДРЕСА_2 , згодом в АДРЕСА_1 в житловій квартирі їх баби ОСОБА_12 , діти навчаються в Комунальному закладі «Вінницький ліцей №10», ОСОБА_1 має житло, роботу і дохід у виді заробітної плати підсобним робітником на ТОВ «Вінницько-Хуторянський м`ясопереробний комбінат», виховує доньку і сина, дбає про їх фізичний та духовний розвиток, батько регулярно відвідує батьківські збори, приділяє достатню увагу вихованню сина ОСОБА_11 та доньки ОСОБА_10 , постійно цікавиться їх навчанням та успіхами, ним забезпечено розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, бажає щоб діти мали спілкування з матір`ю, однак вона сама вкрай рідко спілкується з донькою ОСОБА_10 і зовсім не спілкується із сином ОСОБА_11 .
Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).
Під час визначення основних інтересів дітей у конкретному випадку суд враховує дві умови: по-перше, у якнайкращих їх інтересах буде збереження зв`язків із сім`єю, де вони зростають тривалий час, мають вкрай нетривале спілкування також із матір`ю, батько сприяє участі матері у вихованні дітей, яка не заперечує вихованню та зростанню дітей біля батька; по-друге, у якнайкращих інтересах кожного з дітей буде забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яке створене батьком за місцем його проживання з дітьми (рішення від 16 липня 015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Таким чином, батько і мати мають рівнозначні права при визначенні місця проживання дитини. Пріоритет мають лише інтереси самої дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законні інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. З Конвенції).
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 19 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-які судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган в порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередню стосуються.
Враховуючи, що позивач займається вихованням своїх неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_10 та сина ОСОБА_11 , піклується про них, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, суд визнає, що на даний час проживання дітей із батьком відповідає саме їх інтересам й позитивно сприяє розвитку дитини як психологічному, так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дітей разом із батьком не позбавляє матір права на особисте спілкування з ними та прийняття участі у їх вихованні. Таким чином, на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.
Висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 12.12.2023 р. №01/00/011/ НОМЕР_4 про недоцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 разом із батьком суд до уваги не бере на підставі правил статті 19 СК України, оскільки він взагалі не вмотивований і не обґрунтований, встановлені обставини не відповідають висновку органу опіки та піклування, а тому суд не погоджується із таким висновком.
Відповідно до ст. ст. 180, 181, ст.183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом , якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття; але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Оскільки відповідачка зобов`язана надавати утримання своїм неповнолітнім дітям: дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними повноліття, але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на їх утримання ухиляється, чим порушує їх права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з неї в розмірі 1/3 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду 04.08.2023 р. - в примусовому порядку.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню процесуальні витрати в розмірі 4073,60 грн., що складаються із судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката 3000 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 267, 271-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 з 2015 року самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з ним в АДРЕСА_1 .

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 .

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2023 р. і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати в сумі 4073,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення судом виготовлено 01.01.2024 р.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: