Справа № 944/102/22 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2560/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салата Я.І.

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 08 червня 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автонавантажувачем марки «ТО-30» д.н.з. НОМЕР_1 , діючи свідомо та розуміючи наслідки своїх дій, здійснив наїзд на огорожу, споруджену ОСОБА_3 та розташовану на його земельній ділянці по АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди майну позивача.

Стверджував, що вказані дії ОСОБА_1 мали явно протиправний характер, підтвердженням чого є постанова Яворівського районного суду від 30.08.2021 у справі №944/3110/21, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

Зазначав, що відповідно до Звіту з визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів від пошкодження майна, внаслідок наїзду автотранспорту за адресою: АДРЕСА_1 , вартість ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів від пошкодження огорожі позивача протиправними діями ОСОБА_1 складає 15 489,00 грн.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 15 489,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 489 (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачем не надано жодних доказів існування у нього межових і кадастрових планів, в яких указані межі і площа його земельної ділянки, також не надано підтвердження того, що останній узгодила з ОСОБА_1 встановлення паркану про що свідчив би підписаний акт, в якому чітко мають бути узгоджені межі двох ділянок та відсутній офіційно узгоджений акт з кадастровим інженером.

Вказує, що судом першої інстанції не встановлено підстави набуття ОСОБА_3 права власності на зазначену огорожу, а також не доведена така обставина, як належність йому права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться огорожа, а тому відсутні підстави щодо відшкодування шкоди.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 27 грудня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 30 серпня 2021 року постановою Яворівського районного суду Львівської області у справі №944/3110/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З вказаної постанови суду убачається, що ОСОБА_1 08 червня 2021 року по вулиці Маковейських Синів, у с.Ліс Яворівського району Львівської області, керуючи автонавантажувачем марки "ТО-30" д.н.з. НОМЕР_1 не справився з керуванням та здійснив наїзд на огорожу пошкодивши її, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки власнику огорожі, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №049061, виданого 11 вересня 2009 року, земельна ділянка, площею 0,2500 га, цільове призначення, якої - для обслуговування житлового будинку, яка розташована в с. Ліс Яворівського району Львівської області, з кадастровим номером :04:004:0005 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту № 11276-е/11-21 з визнання вартості ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів від пошкодження майна, внаслідок наїзду автотранспорту за адресою АДРЕСА_1 , складеного 26 жовтня 2021 року ПП «Оціночна компанія Апекс» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 75/19 виданий Фондом державного майна України 31 січня 2019 року), вартість ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів від пошкодження майна внаслідок наїзду автотранспорту на огорожу, яка знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 може становити 15 489,00 грн. без врахування ПДВ.

У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За змістом статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Встановлено, що майнова шкода позивачу спричинена саме протиправними діями відповідача, оскільки вина останнього була встановлена постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року у справі №944/3110/21.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що допущені ОСОБА_1 порушення вимог правил дорожнього руху та створення дорожньо-транспортної пригоди перебувають у прямому причинному зв`язку зі наїздом на огороджу та спричиненими цими діями шкоди майну позивача та вартість спричинених позивачеві збитків, які виникли внаслідок протиправних дій відповідача підтверджується наданими до суду звітом з визнання вартості ремонтно-відновлювальних робіт і матеріалів від пошкодження майна,внаслідок наїзду автотранспорту за адресою АДРЕСА_1 , складеного 26.10.2021 реєстр.№ 11276-е/11-21.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої пошкодженням майна позивача в результаті використання відповідачем транспортного засобу, що є джерелом підвищеної небезпеки

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 червня 2023 року = залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.