ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Чернівці

справа № 718/3250/23

провадження №22-ц/822/1030/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Факас А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 03.10.2013 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Борівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 10.

Від шлюбу є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилалася на те, що подружні відносини вони припинили рік тому по тій причині, що відповідач ображає її, створює напругу та дискомфорт в домі, сторони проживають окремо та на даний час в провадженні Кіцманського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу.

Вказувала, що їхній син ОСОБА_4 проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач лише іноді передає кошти на утримання дитини в сумі 2000 гривень, проте дитина хворіє з народження, йому встановлено діагноз: «Наслідки органічного ураження ЦНС із затримкою мовного розвитку», відповідно потребує ретельного догляду та лікування, що стверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Крім того, зазначає, що з довідки КНП «Вашківецький центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на «Д» обліку у лікарів із діагнозом: «Мінімальна мозкова дисфункція», порушення мови, доброякісна внутрішньо-черепна гіпертензія, дитина отримує лікування та рекомендовано консультацію логопеда і психолога. Всі ліки придбаваються нею, також дитина на платній основі відвідує логопеда. Вона самостійно неспроможна утримувати та лікувати дитину, а тому вимушена звертатися по допомогу до відповідача. Відповідач являється молодою, здоровою людиною, працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має.

Також вказувала на те, що їй невідомо чи офіційно працевлаштований відповідач, проте він на договірній основі надає послуги фізичним особам з проведення ремонтних та будівельних робіт та періодично виїжджає на роботу за кордон до Німеччини.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подачі заяви в суд та судові витрати на правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 19.09.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073,60грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року в частині розміру аліментів, визначивши їх в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що при ухвалені рішення, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а тому рішення підлягає зміні.

Зазначає, що матеріально не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини та погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно.

Посилається на те, що судом на користь позивачки стягнуто з нього витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, однак суд жодним чином не взяв до уваги його заперечення щодо цього розміру. Вважає, що вказана сума є значно завищеною та не відповідає складності відповідної правничої допомоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 03.10.2013 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 03.10.2013 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.03.2017 року, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

Виписками із медичної карти стаціонарного хворого підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє з народження, йому встановлено діагноз: «Наслідки органічного ураження ЦНС із затримкою мовного розвитку», відповідно потребує ретельного догляду та лікування.

Згідно довідки КНП «Вашківецький центр первинної медико-санітарної допомоги» вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на «Д» обліку у лікарів із діагнозом: «Мінімальна мозкова дисфункція», порушення мови, доброякісна внутрішньо-черепна гіпертензія, дитина отримує лікування та рекомендовано консультацію логопеда і психолога.

Відповідно до довідки №344 від 13.09.2023 року, виданої Вашківецькою міською радою вбачається, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по вищевказаній адресі та постійно проживає разом з матір`ю.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що відповідач являється молодою, здоровою людиною, працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, а також з врахуванням стану здоров`я дитини, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття, суд вважає аліменти в розмірі 1/3 частині заробітку відповідача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, на одну дитину розмір аліментів становить 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років становить 2833 грн.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, а відповідач погоджується на сплату аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів, рішення суду слід змінити, визначивши аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача.

Щодо оскарження витрат на правничу допомогу

Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, стягнув з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Апелянт посилався на те, що судові витрати позивача на оплату послуг правничої допомоги є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а заявлений адвокатом розмір правничої допомоги не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до статей 1, 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу в суді першої інстанції надавала адвокат Гірчак Н.А. відповідно до Договору про надання правничої допомоги №18 від 11.09.2023 року та Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №18 від 11.09.2023 року.

Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг виконаних робіт з надання професійної правничої допомоги згідно Договору, за надання правничої допомоги виконавцем, яка полягала у наданні консультацій щодо обставин справи, оформлення позовної заяви, копіювання документів-додатків до позову, оформлення документів та представництво в суді, встановлено фіксований розмір гонорару в сумі 6000 грн, замовником на підставі факту надання вищезазначених послуг здійснено їх оплату.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №36 від 19.09.2023 року адвокат Гірчак Н.А. отримала від ОСОБА_2 за надання професійної правничої допомоги у справі № 718/3250/23 гонорар у сумі 6000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи співмірність, реальність та пропорційність судових витрат, які просить стягнути сторона позивача, а також те, що зазначена категорія справ є справою незначної складності та по них є стала судова практика, що в свою чергу не потребувало додаткових зусиль та знань, а також враховуючи, що відповідач в суді першої інстанції заперечував щодо розміру цих витрат, та враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню слід зменшити до 4000грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, є підставами для зміни рішення.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Коли позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, витрати по сплаті судового слід визначити пропорційно задоволеню позову та апеляційної скарги. При цьому колегія враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави був стягнутий судовий збір в розмірі 1073,60грн, позов задоволено на 75,75%, апеляційну скаргу задоволено повністю. Апелянтом сплачено при подачі апеляційної скарги 1610,40грн.

Враховуючи зазначене, відповідачу слід компенсувати 797,15грн (1610,40813,25) судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 листопада 2023 року змінити в частині розміру стягнення аліментів з 1/3 частини на 1/4 частину заробітку (усіх видів доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 797,15грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк