Справа № 760/7905/22
провадження № 2/136/501/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Рипюк Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.09.2022 вказану цивільну справу №760/7905/22 було передано на розгляд Липовецького районного суду Вінницької області, за підсудністю, оскільки відповідач та спільна з позивачем дочка ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 ОСОБА_4 визначено головуючим по справі.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розпаду сім`ї позивач називає те, що останнім часом їх шлюбні відносини не складаються через різні характери та погляди на життя, а тому їхнє спільне проживання стало нестерпним та неможливим і сім`я фактично розпалась ще в березні 2022 року. На даний час вони проживають окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, що стало підставою для звернення до суду. Витрати по сплаті судового збору просить залишити за позивачем.

Ухвалою суду від 16.12.2022 прийнято до свого провадження цивільну справу та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, через свого представника - адвоката Лиштва Ю.В. 25.08.2022 подала до суду відзив, у якому заперечувала проти задоволення позову та вказала, що відомості вказані позивачем у позовній заяві, щодо приживання дитини з батьком за місцем реєстрації, не відповідають дійсності. Втім визнала факт припинення сімейних стосунків з позивачем з 25.02.2022. На обгрунтування своїх заперечень відповідач вказала, що твердження позивача, що їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 не відповідають дійсності та є такими, що вводять суд в оману з огляду на наступне. Після початку війни в Україні, відповідач разом із донькою вимушена була виїхати з м. Києва та знайти собі із донькою притулок в с. Богданівка, Липовецький район, Вінницької області. Натомість позивач, достеменно обізнаний про місце проживання відповідачки із донькою, зловживаючи своїми процесуальними правами, навмисно подав позов за місцем своєї реєстрації та реєстрації доньки, приховавши від суду факт не проживання доньки за вказаною адресою тривалий час, більше ніж 6 місяців, що підтверджується довідкою №523- від 22.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 та довідкою №523- від 22.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 . Довідкою від 17.08.2022 виданою в.о. старости сіл Нападівка, Вікентіївка та Богданівка про те, що ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3 з 25 лютого по теперішній час спільно проживають в с. Богданівка. З моменту виїзду з Києва, а саме з 25 лютого 2022 року, між сторонами були припинені сімейні стосунки. На підтвердження вищевикладеного, відповідач долучила до відзиву відповідні докази. Крім того, відповідач просила надати сторонам час для організації зустрічі позивача із донькою, яка не бачила батька більше ніж пів року.

Позивач, через свого представника - адвоката Лунегова О.О. 02.09.2022 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що відзив на позовну заяву є безпідставним, необґрунтованим, а також він поданий без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення справи по суті. Ознайомившись з відзивом, позивач вважає, що факти, які викладені у ньому, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства України виходячи з наступного. Відповідач проти розірвання шлюбу фактично не заперечує, оскільки визнала ті обставини про які зазначив позивач, а саме те, що сімейні стосунки з позивачем припинені ще 25.02.2022. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а тому шлюб між ними має бути розірваний. Питання щодо місця проживання дитини відношення до вищевказаної справи не має, оскільки предметом спору є лише одна позовна вимога, а саме розірвання шлюбу.

Відповідач заперечення щодо відповіді на відзив не подала.

04.01.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до наступного висновку з огляду на таке.

Як визначено ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як визначено у ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 14.10.2011, сторони по справі зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1811 (а.с. 12).

Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13).

Позивач вказує, що із відповідачем подружні відносини фактично припинені в березні 2022 року, а тому вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його інтересам та інтересам його дитини, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе.

Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 03.12.2020 по справі №456/848/16-ц, у якій зазначено, що згідно з ч. 3. та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Крім того, ст. 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, що підтверджується заявою, що надійшла на адресу суду 04.01.2023.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.10.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1811, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст.1-18, 76-81, 95, 141, 263-265, 268, 280-283, 294, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 14.10.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, відповідний актовий запис за №1811 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.Д. Іванець