Справа № 276/1550/23
Провадження по справі №2/276/339/23
27 грудня 2023 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Збаражського А.М., з участю:
секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служби у справах дітей Іршанської селищної ради -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого в них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач під час шлюбу не виконував належним чином свої батьківських обов`язків, вона була змушена звернутися до суду про стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2010 року з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_5 присуджено стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 12.07.2010 року. Проте, і на підставі рішення суду відповідач свої зобов`язання щодо сплати аліментів не виконував в повній мірі та ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, умисно звертаючись в судовому порядку про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Зокрема, рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2014 року, ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю в задоволенні позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру аліментів. Вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08.04.2013 року ОСОБА_3 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення їй легких тілесних ушкоджень. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом з нею для подальшого проживання. В 2017 році відповідач вдруге звернувся до суду про зменшення розміру аліментів на утримання сина. Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі з 1/3 до 1/4 всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте відповідач не тільки допускає постійно заборгованість у сплаті аліментів, а й взагалі ніяким чином не піклується про сина, не цікавиться станом його здоров`я. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 травня 2017 року по справі №276/1010/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав в задоволенні позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина Матвєя поклавши на орган опіки та піклування при виконкомі Іршанської селищної ради та Житомирської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків. Крім того, з 20 листопада 2014 року позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_7 , який має намір всиновити ОСОБА_5 у встановленому законом порядку.
Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року, відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.
06 листопада 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не провідує його, не забезпечує матерільно. Сама намагалась налагодити зв`язок з батьком дитини, але відповідач не реагує. До війни один раз ОСОБА_8 зателефонував дитині, та щось пообіцяв подарувати на день народження, але так і не з`явився. Рішенням суду відповідачу було присуджено аліменти на утримання сина, однак він їх не сплачує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. З 2014 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , який займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою «адресат відсутній» та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Від третіх осіб Служби у справах дітей Іршанської селищної ради та Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради надійшли заяви про проведення судового засідання без участі представника, клопотань до суду не заявлено.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву суду не подавав, а позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за слідуючих обставин.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.сп.12).
Згідно рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24.12.2013 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розірвано ( а.сп.11).
Із витягу з реєстру територіальної громади від 28.03.2023 року слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с.15).
ОСОБА_4 , згідно посвідчення серія НОМЕР_2 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи ( а.с.п 16).
Згідно виконавчого листа по справі №2-3621/2010 р., виданого Корольовським районним судом м. Житомира, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто на користь ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 12.07.2010 року ( а.сп.17).
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.02.2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_12 про звільнення сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру аліментів залишено без задоволення ( а.сп.18).

Як слідує із зачного рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06.06.2017 року зменшено розмір аліментів, згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.09.2010 року по цивільній справі №20362/10, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі з 1/3 до 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, щомісячно ( а.сп.19).

Вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08.04.2013 року ОСОБА_3 визнано виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ( а.сп. 20).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.05.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено. Водночас, ОСОБА_3 було попереджено судом про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5 ( а.с.п 22).

Як слідує із довідки ліцею №33 м.Житомира №304 від 16.06.2023 року, ОСОБА_4 дійсно навчається в 8-Г класі ліцею №33 міста Житомира, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 .. Батько ОСОБА_3 контакту з ліцеєм, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується, не відвідує батьківськи збори ( а.сп 23).

Із виписки із санаторної хвороби 798 слідує, що ОСОБА_4 2008 р.н. знаходився на санаторному лікуванні з 18.05. по 18.06.2023 року ( а.сп.24).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_12 з ОСОБА_7 20 листопада 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області ( а.сп.25).

Як слідує із акту затвердженого директором ТОВ «КК«КомЕнерго-Житомир» від 03.05.2023 року на підставі свідчень сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_7 не зареєстрований, але фактично проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 та їх дітьми ( а.сп.26).

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданою Коростенським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області ЦМУ МЮ ( м.Київ) ОСОБА_3 станом на 31.05.2023 року має заборгованість по сплаті аліментам ( а.сп. 27-28).

Відповідно до копії квитанції ПП «Прем`єр-Дент» ОСОБА_4 було встановлено брекет системи, разом із заміною дуг вартістю 22 800 грн. ( а.сп.29).

Згідно листа Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області за №815/05-22 від 24.07.2023 року, ОСОБА_3 1987 р.н., який зареєстрований АДРЕСА_2 за даною адресою не проживає. ОСОБА_6 разом з своїм сином ОСОБА_4 2008 р.н. з даної адреси зняті з реєстрації з 2014 року. Гр. ОСОБА_3 до органу опуки та піклування Іршанської селищної ради із заявами (зверненнями) з приводу виховання свого сина ОСОБА_4 2008 р.н. не звертався ( а.сп.47).

Як слідує із акту обстеження умов проживання на підставі запиту від 08.07.2023 року №07/07/23, встановлено зі слів сусідів, що ОСОБА_3 за даною адресою не проживає, в телефонному режимі з ОСОБА_3 було з`ясовано, що він знаходиться на роботі, з дитиною не спілкується та готовий сплачувати аліменти присуджені йому судом ( а.сп. 48).

Згідно листа-запиту Служби ( управління) у справах дітей Житомирської міської ради слідує, що ОСОБА_3 не звертався до виконавчого комітету Житомирської міської ради про встановлення йому днів та годин зустрічей з дитиною ( а.сп.49).

Із досліджених в судовому засіданні акту обстеження житлово-побутових умов від 20.11.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають: ОСОБА_7 , 1982 р.н. батько, ОСОБА_1 , 1989 р.н. мати, ОСОБА_4 , 2008 р.н. син, ОСОБА_15 , 2015 р.н. дочка. В даній квартирі задовільні умови проживання, є місця для відпочинку, в дітей є окремі кімнати, є речі першої необхідності та забезпечені продуктами харчування ( а.сп. 103).

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що вже 10 років проживає з позивачем у офіційному шлюбі. Він піклується про дитину, займається його вихованням, забезпечує матеріально. Дитина його називає татом, біологічного батька не згадує. Відповідачу не чиняться жодні перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_16 суду по повідомила, що вона є хресною мамою для ОСОБА_5 та часто з ним спілкується і добре знає сім`ю позивача. Позивач була в шлюбі з відповідачем, останній неодноразово завдавав фізичної шкоди дружині. ОСОБА_17 , як була побита відповідачем, перестала проживати з ОСОБА_3 та розірвала з ним шлюб. ОСОБА_5 неодноразово запитував, чому батько не хоче з ним спілкуватися. Востаннє вона бачила відповідача, коли дитині було п`ять років. ОСОБА_5 називає татом ОСОБА_18 , який займається його вихованням та утримує матеріально. Між ними склались добрі, сімейні стосунки.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, останню знає понад 30 років. Відповідача вже більше 10 років не бачила за місцем проживання ОСОБА_1 . Після того, як ОСОБА_19 побив дружину, остання розірвала з ним шлюб. Дитина казала, що батько не піклується про нього, він називає татом ОСОБА_18 . В родині склалися теплі відносини.

Неповнолітній ОСОБА_4 суду повідомив, що близько 10 років проживає окремо від батька. Останній раз спілкувався з ним по телефону 2 роки тому. Його утриманням та вихованням займається матір та вітчим. Кошти рідний батько взагалі не надає, не цікавиться його життям та здоров`ям. Не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо нього.

23.11.2023 рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1854, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 (а.сп.104).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.11.2023 року №1854, відповідний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Висновок обґрунтований тим, що батько належний догляд за дитиною не здійснює, потреби сина не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням умов для фізичного, духовного та морального розвитку. Фактично батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 жовтня 2019 року по справі справа № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) зазначив: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Судом прийнято до уваги, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.05.2017 року, справа №276/1010/16-ц, відповідача попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини. Водночас з досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_3 відповідних висновків щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків не зробив та продовжує і надалі безвідповідально ставитись до питання виховання своєї дитини.

Відомостей про те, що відповідач намагається належним чином виконати свої батьківські обов`язки у суду відсутні.

Досліджені судом докази в їх сукупності дають підстави для висновку, що батько ОСОБА_3 належний догляд за дитиною - сином ОСОБА_5 не здійснює, потреби сина не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням належних умов для його фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує відповідне піклування та матеріальні потреби сина. Дитина зі сторони батька не забезпечується необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її здоров`я, а також на психічний і фізичний розвиток як складову виховання.

Оскільки зазначені чинники мають систематичний та постійних характер, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому суд розцінює поведінку ОСОБА_3 як умисне ухилення від виховання неповнолітнього сина.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, не спілкується з ним, що становить основоположну складову сімейного життя, дитина з ним не проживає, відповідач сина матеріально не забезпечує, що свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки, при цьому будь-яких об`єктивних перешкод для виконання таких обов`язків у відповідача не було, що підтверджує свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позбавлення відповідача батьківських прав за вищевказаних обставин не буде суперечити інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Керуючись статтями 4,11, 12, 13, 136, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, адреса: майдан С.П. Корольова, 4/2, м. Житомир, .

Третя особа: Служба у справах дітей Іршанської селищної ради, адреса: вул..Гулія, 7, смт Іршанськ, Коростенського району Житомирської області, .

Повний текст рішення складено 28.12.2023.

Суддя А.М. Збаражський