Номер провадження: 22-ц/813/3889/23
Справа № 494/1033/19
Головуючий у першій інстанції Горобець В.Л.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенко П.Я.

Полікарпової О.М.

за участю секретаря: Кузьміч Г.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Березівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про визнання права власності, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 , (матері) ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час смерті була пенсіонером.

Остання знаходилася на обліку в Березівському відділі обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Одеській області.

При житті її матері на підставі судових рішень була нарахована та не виплачена доплата до пенсії, як «дитині війни».

27 липня 2019 року державний нотаріус Березівської державної нотаріальної контори видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом на невиплачену доплату «дитини війни» її матері ОСОБА_2 в розмірі 2 851 грн., відтак, у відповідача перед нею з`явилась заборгованість з виплати пенсії.

Позивач зазначила, що зверталася до відповідача із заявою про сплату недоотриманої пенсії, однак їй було відмовлено, зазначену відмову відповідача вона вважає неправомірною.

Просила суд визнати за нею право власності на грошові кошти в розмірі 2 851,79 грн., стягнути згідно свідоцтва про право на спадщину за законом з Березівського відділу обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Одеській області на її користь 2 851,79 грн., та судові витрати.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначила, що воно є незаконним, необґрунтованим, таким що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що вона є донькою померлої ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на недоотриману її матір`ю пенсію в розмірі 2 851 грн. 79 копійок, тобто на пенсійні виплати за рішенням суду, яке вступило в законну силу та має преюдиційне значення.

Вказує на те, що вказані кошти є власністю її померлої матері та при її житті не були останній виплачені.

Зазначає, що не згодна з відмовою відповідача у виплаті їй, як спадкоємиці, вказаних коштів. При вирішені даної справи суд врахував лише доводи відповідача та повно не з`ясував обставини справи, порушив вимоги ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Суд порушив її право на об`єктивний та справедливий розгляд справи і судовий захист.

Вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину є чинне, тому відповідач УПФУ неправомірно і безпідставно відмовив їй у виплаті пенсії спадкодавця. Відповідно до судової практики ЄСПЛ, відмова УПФУ у виплаті грошових коштів є втручанням держави у право на мирне володіння майном.

На отримання спадкоємцем померлого пенсіонера сум пенсії, які перейшли в спадщину не розповсюджується календарний бюджетний рік, відповідно до статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Скаржник зазначає, що сума коштів визначена свідоцтвом на право на спадщину має статус заборгованості по судовому рішенню, підлягає виконанню з урахуванням гарантій держави, тобто як бюджетна вимога, тому положення Порядку погашення заборгованості за рішенням суду не може бути застосовано до спірних правовідносин (рішення ЄСПЛ № 68365/10; № 71378/10 від 26.09.2014 року, 26.06.2014 року)

Посилається, що понесені нею матеріальні витрати на поштові витрати по поданню апеляційної скарги є судовими витратами, і ці витрати підлягають відшкодуванню у разі задоволення позовних вимог.

Акцентує увагу, що вона є власником коштів за свідоцтвом про право власності на спадщину, не знаходиться з УПФУ у стосунках, не є його клієнтом, тому не повинна стягувати грошові кошти у порядку виконавчого провадження.

Просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задовільнити її позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про дату і час, місце розгляду справи були належним чином повідомлені, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому колегія суддів вважає можливим справу розглядати у відсутність сторін, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд вважав, що відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, затвердженого постановою КМУ № 440 від 03.09.2014 року діє певний механізм погашення заборгованості зазначеної категорії стягувачів, і позивачка, за бажанням, має можливість скористатися своїм правом отримання коштів, у встановлений законом спосіб. Головне управління ПФУ в Одеській області не може бути відповідачем за даним позовом, оскільки у межах своїх повноважень виконало зобов`язання по нарахуванню доплати, тоді як питання виплати нарахованих коштів належить до компетенції органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів - Головне управління державного казначейства України в Одеській області.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом грошових коштів, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Позивач, як спадкоємець, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії, недоотриманої за життя спадкодавцем, яке є спадковим майном.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( т. 1 а. с. 109).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 липня 2019 року, виданого державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Одеської області Поляковою Г.В., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, зокрема, з невиплаченої доплати «дітям війни» у сумі - 2 851 гривня 79 копійок; Належність спадкодавцю невиплаченої доплати підтверджується Довідкою, виданою 12 лютого 2019 року за № 385/02 Управлінням Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області. ( т. 1 а.с. 108)

Листом ПФУ Головного управління ПФУ в Одеській області від 14.08.2019 року № 368/02-4 повідомлено, що на виконання постанов суду по справах № 2-а-9/11/1504 від 23.09.2011 року та № 2-а-1113-2011 від 19.09.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Березівському районі Одеської області, протоколом від 24.10.2011 року були нараховані кошти в сумі 2851,79 грн., проте згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Заявнику рекомендовано подати рішення суду до органу виконавчої служби за місцем знаходженням боржника для проведення обліку, інвентаризації та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. (а. с. 107).

Посилання ПФУ на те, що вирішення питання виплати позивачці грошових коштів регулюється Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, який передбачає звернення заявника до органу державної виконавчої служби для проведення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі до органів, що здійснюють обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості, і обґрунтування судом відмови у задоволені позову ОСОБА_1 є безпідставним, тому що вказаний Порядок регулює механізм погашення заборгованості за рішенням суду.

Даний Порядок підлягав би застосуванню у разі звернення з позовом до суду спадкодавиці - ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої пенсії за рішенням суду.

Зобов`язальні правовідносини між ОСОБА_2 і ПФУ щодо пенсійного забезпечення припинилися у зв`язку із смертю матері позивачки.

Наразі, між ОСОБА_1 і відповідачем існують правовідносини щодо спадкового майна, права власності спадкоємця на грошові кошти, що належали спадкодавцю.

З огляду на зазначене, спірні правовідносини Порядок не регулює, і передбачений ним механізм стягнення пенсійних виплат за рішенням суду, застосуванню не підлягає.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, вирішив спір у порушення норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового у зазначеній частині про задоволення позову і стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2 851,79 гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині незаконності рішення суду про відмову у визнанні права власності на грошові кошти є необґрунтованими і підлягають відхиленню, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, право власності ОСОБА_1 на вказану грошову суму підтверджується свідоцтвом про право власності на спадкове майно і визнанню такого права в судовому порядку не потребує.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, які документально підтверджені в суді першої інстанції при подачі позову у сумі 768,40 грн., і при подачі апеляційної скарги у сумі 1 152, 00грн., а всього 1920 грн. 40 коп. Вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року у частині відмови у стягненні грошових коштів у сумі 2 851,79 гривень скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з Березівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 851,79 гривень, та судові витрати у справі в сумі 1920 гривень 40 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді : П.Я. Ігнатенко

О.М. Полікарпова

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.