Справа № 464/6498/23
пр.№ 2/464/1753/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2023 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник позивача адвокат Галайський О.В., звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 121 454,46 грн за період з 10.02.2023 по 12.09.2023.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наказом №389/ос від 01.04.2022 з ним, як головним фахівцем відділу економічної безпеки та запобігання корупції Львівського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», призупинено трудовий договір. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2023, вищевказаний наказ у частині призупинення дії трудового договору визнано протиправним та скасовано, стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 176 228,04 грн. за період з 01.04.2022 по 09.02.2023. На виконання рішення суду, наказом АТ «Укрзалізниця» від 12.09.2023 №1776/ос скасовано наказ АТ «Укрзалізниця» від 01.04.2022 №389/ос в частині призупинення дії трудового договору та дію такого відновлено. Зазначає, що за період часу з 10.02.2023 по 12.09.2023 він надалі залишався таким, з яким призупинено дію трудового договору, заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась. Вважає, що оскільки призупинення трудового договору мало місце з вини роботодавця, а судовим рішенням стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу лише за період з 01.04.2022 (день оскаржуваного наказу) по 09.02.2023 (день ухвалення рішення суду першої інстанції), відтак, з метою захисту та відновлення порушеного права, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період, що слідує після ухвалення рішення суду першої інстанції 10.02.2023 по день відновлення дії трудового договору 12.09.2023, що становить 121 454,46 грн.(793,82 грн. х 153 дні).

Ухвалою від 03.10.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.11.2023 від представника відповідача Акціонерного товариства «Укрзалізниця» адвоката Редевич О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 не є остаточним, так як ухвалою Верховного суду від 11.09.2023 відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача. Окрім цього, вказала, що на підставі ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» з позивачем було призупинено дію трудового договору, при цьому, скасовуючи наказ відповідача, Сихівський районний суд м. Львова не приймав рішення про відновлення дії трудового договору. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 набрало законної сили після апеляційного перегляду 25.07.2023, відтак у відповідача був відсутній обов`язок виконувати рішення суду першої інстанції до набрання таким законної сили. Вважає, що застосування ч. 2 ст. 235, ст. 236 КЗпП України до спірних правовідносин за аналогією не є можливим, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 встановлено порядок оскарження призупинення дії трудового договору та правові наслідки такого оскарження. Зазначає, що законодавством передбачено право працівника на оскарження наказу про призупинення дії трудового договору, при цьому, право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при скасуванні такого наказу за працівником не закріплює, що свідчить про урегульованість спірних правовідносин шляхом відсутності права працівника на таку виплату. Покликаючись на висновок Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №466/1680/21, вказала, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з інших підстав, які не передбачені ст.235 КЗпП України, та за період після ухвалення рішення про поновлення на роботі (у спірних правовідносинах таке рішення і не ухвалювалось). Окрім цього, зазначила, що дія трудового договору була призупинена з 01.04.2022 по 11.09.2023 включно, та відновлено таку 12.09.2023, а відтак 12.09.2023 не можна вважати днем вимушеного прогулу.

09.11.2023 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 на підставі ст. 273 ЦПК України набрало законної сили 25.07.2023 за наслідками апеляційного перегляду. Зазначив, що враховуючи, що протиправність наказу про призупинення дії трудового договору та право позивача на виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлено рішенням, яке набрало законної сили, відтак відповідний розмір середнього заробітку підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за весь період по день відновлення дії трудового договору з позивачем.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.04.2022 АТ «Укрзалізниця» видано наказ №389/ос, яким призупинено дію трудового договору з ОСОБА_2 , головним фахівцем відділу економічної безпеки та запобігання корупції Львівського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця».

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 визнано протиправним та скасовано наказ АТ «Укрзалізниця» №389/ос від 01.04.2022 в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 , стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 176 228, 04 грн (сума визначена без відрахування податків та інших обов`язкових платежів), вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2023 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а відтак рішення суду у вищевказаній справі набрало законної сили 25.07.2023.

Встановлено, що наказом АТ «Українська залізниця» від 12.09.2023 №1776/ос щодо добровільного виконання рішення суду, скасовано наказ АТ «Укрзалізниця» №389/ос від 01.04.2022 в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 , головним фахівцем відділу економічної безпеки та запобігання корупції Львівського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця»; відновлено дію трудового договору з ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КзПП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 (справа №755/12623/19), вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 встановлено протиправність наказу АТ «Укрзалізниця» №389/ос від 01.04.2022 в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 та такий в цій частині скасовано. Вказане рішення суду набрало законної сили, та в силу приписів ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, є обов`язковим до виконання, а обставини, встановлені у ньому відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі.

Разом з тим, відповідачем скасовано наказ про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 та відновлено з ним дію трудового договору лише 12.09.2023. Таким чином, позивач фактично з 10.02.2023 до 11.09.2023 й надалі був позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц).

Ефективним способом захисту та таким, що забезпечує реальне відновлення порушеного права у разі не допуску позивача до роботи є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника, у даному випадку протиправне призупинення дії трудового договору, до моменту поновлення таких прав, тобто відновлення дії трудового договору.

Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09.02.2023 стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 01.04.2022 (день призупинення дії трудового договору) по 09.02.2023 (день розгляду справи судом).

Враховуючи, що дію трудового договору з позивачем відновлено 12.09.2023, а відповідачем не надано належних доказів щодо не допуску позивача до роботи з 10.02.2023, то період вимушеного прогулу становить з 10.02.2023 по 11.09.2023.

При цьому, наявність відкритого касаційного оскарження саме по собі не звільняло відповідача від виконання рішення суду в частині скасування наказу про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 .

В пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №6 зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до довідки про доходи №382 від 19.09.2022 заробітна плата ОСОБА_2 за два місяці, які передували призупиненню дії трудових відносин, становить 4 762,91 грн.

Враховуючи вимоги Порядку №100, середньоденна заробітна плата позивача складає 793,82 грн (4 762,91 грн/6 (кількість календарних днів за два місяці)); розмір середнього заробітку складає 120 660, 64 грн (152 дні (кількість робочих днів за період з 10.02.2023 по 11.09.2023) x 793,82 грн. (середньоденна заробітна плата).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 10.02.2023 по 11.09.2023 у розмірі 120 660, 64 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 206, 60 грн.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 120 660 (сто двадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень 64 коп, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1 206 (одна тисяча двісті шість) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 26.12.2023.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрзалізниця», , м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК