Справа № 303/5830/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кислий Андрій Матвійович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи орган опіки та піклування виконкому Мукачівської міської ради та орган опіки та піклування виконкому Ужгородської міської ради, про відібрання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Підставою для повернення зустрічної позовної заяви стало те, що спільний розгляд позовів є недоцільним, оскільки питання щодо повернення дитини до постійного місця проживання потребує щонайшвидшого розв`язання. Водночас, позов про визначення місця проживання дитини потребує тривалої підготовки, у тому числі через необхідність отримання висновку органу опіки та піклування.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування цієї ухвали, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням вимог закону. Апелянт вважає, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки такі виникають з одних правовідносин, а задоволення зустрічного позову повністю виключить задоволення первісного позову.

Справа розглядається за правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 про повернення дитини до постійного місця її проживання. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2019 року місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю. Дане судове рішення було предметом перегляду у Верховному Суді, залишено судом касаційної інстанції без зміни, набрало законної сили. Однак, в березні 2022 року відповідач ОСОБА_1 забрав дитину до себе та не повертає її матері, що спочатку стало підставою для звернень до правоохоронних органів, а зараз і до суду.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у справі відсутні докази про те, що батько самовільно, без згоди матері змінив місце проживання дитини. За час проживання з батьком донька почала навчатися у другому класі, відвідує заняття в недільній школі при храмі Собору Пресвятої Богородиці (с. Бобовище, Мукачівський район), індивідуальні заняття з іноземної мови, займається плаванням, танцями, має своє коло друзів та тісний емоційний зв`язок з батьком. Тобто, на переконання батька, обставини змінилися, а повернення дитини до попереднього місця проживання не відповідає її інтересам.

Згідно ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов:

1)обидва позови взаємопов`язані;

2)спільний їх розгляд є доцільним.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно положень статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень. При цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів, а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом місцевий суд визначився, як із взаємопов`язаністю обох позовів, так і доцільністю їх спільного розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що спільний розгляд позовів є недоцільним, оскільки питання щодо повернення дитини до постійного місця проживання потребує швидшого розв`язання. Водночас, позов про визначення місця проживання дитини потребує тривалого розгляду, у тому числі через необхідність отримання висновку органу опіки та піклування.

Крім того, одночасний розгляд таких позовних вимог значно розширить коло обставин, які стосуються предмету доказування та підлягають встановленню, що може призвести до порушення строків розгляду справ.

Колегія суддів також констатує, що повернення зустрічної позовної заяви заявнику не порушує його прав та інтересів, оскільки останній не позбавлений можливості пред`явити такий позов до суду першої інстанції на загальних підставах.

За цих обставин ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована, підстав для її зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кислий Андрій Матвійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді