Справа № 567/2192/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області в складі судді Венгерчук А.О., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до держави Україна, російської федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії проти України

встановив

ОСОБА_1 звернулася в Острозький районний суд із позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якій просить стягнути на її користь з Держави Україна 1 гривню в якості відшкодування моральної шкоди, яка спричинена порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності, а також стягнути з російської федерації 1259300,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупації частини території України та 24583718,34 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок експропріацією російською федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі було встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містила зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача та адреси електронної пошти.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містила викладу обставин та зазначення доказів, що окупація рф природних ресурсів України порушує безпосередньо право власності позивача та породжує для неї, як громадянки України, самостійну форму власності на природні ресурси, на підставі чого позивач має матеріально-правову зацікавленість.

Окрім того, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують визначену нею ціну позову та розмір завданої шкоди, оскільки посилання на інформаційні статті із загальнодоступних джерел та засобів масової інформації не можуть свідчити про точну суму майнової шкоди, завданої саме позивачу.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, отриманих моральних втрат і душевних страждань. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди.

Також, позивач повинна обґрунтувати суму заявленої нею моральної шкоди та надати відповідний розрахунок, згідно якого позивач оцінила свої моральні страждання.

Згідно положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до п. 22 ч. 1 вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдану їй матеріальну та моральну шкоду самим фактом збройної агресії іншої держави відносно України та експропріацією природних ресурсів українського народу, що, в свою чергу, не пов`язане з її вимушеним переселенням з тимчасово окупованих територій України, загибеллю, пораненням, перебуванням в полоні, незаконним позбавленням волі або викраденням, чи порушенням її права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Оскільки підстави заявлених позивачем позовних вимог до російської федерації в частині стягнення шкоди не є тотожними підставам, які зазначені у п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", та які б в силу закону давали пільгу щодо сплати судового збору, такі вимоги підлягають оплаті судовим збором на загальних підставах.

Таким чином відсутні підстави вважати позивача такою, що в силу вимог закону звільнена від сплати судового збору.

Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивач повинна сплатити судовий збір за подання такого позову у загальному розмірі 13240,00 гривень (5 * 2648 грн.) і надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Вказані вимоги позивачем дотримані не були та до позовної заяви не долучено відповідний документ про сплату судового збору у вказаному розмірі.

Щодо посилання позивачем на положення ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що таке посилання є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин не застосовуються положення вказаного закону.

Інших обставин, які б давали підстави для звільнення позивача від сплати судового збору у позові не зазначено і з долучених до нього матеріалів не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і ст. 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 07.12.2023 заяву було залишено без руху, заявнику було надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали, а також було роз`яснено наслідки невиконання ухвали.

Копія ухвали була отримана заявником 19.12.2023.

27.12.2023 на виконання вказаної ухвали на адресу суду позивачем було подано заяву про усунення недоліків та позовну заяву в новій редакції, яка є аналогічною за змістом первісній.

Строк для усунення недоліків заяви визначених в ухвалі суду від 07.12.2023 сплив. Інших заяв на виконання ухвали на адресу суду не надходило.

Будь-яких повідомлень про наявність поважних причин, що ускладнюють чи унеможливлюють виконання ухвали суду про залишення заяви без руху у встановлений для цього строк, позивачем не подано.

Таким чином встановлено, що зазначені в ухвалі суду недоліки позивачем було усунено лише в частині зазначення електронної пошти позивача, в іншій частині вимоги ухвали позивач не усунула.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У встановлений строк позивач недоліки заяви в повному обсязі не усунула, а тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), до держави Україна, російської федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії проти України, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.