Справа № 645/2018/23
Провадження № 2/645/931/23

Р І Ш Е Н Н Я
22 грудня 2023 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання Малій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого, на підставі адвокатської угоди, діє представник адвокат Янукян Л.Х., звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та його померла мати ОСОБА_3 були рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.10.2017 року № 665 визнані наймачами квартири за адресою: АДРЕСА_1 . До цього наймачем квартири був батько позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час у вказаній квартирі зареєстрований позивач ОСОБА_1 та його дочка відповідачка по справі ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу з дружиною ОСОБА_5 дочка позивача та колишня дружина покинули вказану квартиру добровільно, забрали свої речі та за адресою реєстрації дочки позивача не з`являлися. З 2020 року ОСОБА_1 не відомо де мешкає його дочка, зі злів спільних знайомив йому відомо, що дочка зі своєї матір`ю виїхала за кордон. Позивач ніколи не чинив дочці перепон у проживання за місцем реєстрації. Позивач самостійно несе тягар по сплаті комунальних послуг, в тому числі і за зареєстровану у квартирі дочку.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 05.06.2023 року, призначене судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Янукян Л.Х. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення по суті спору, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав суду відзив на позовну заяву, в зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до рішення Харківської міської ради № 665 від 11.10.2017 року наймачами двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2 визнані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_1 (син), у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_4 .
Позивачем надано суду докази про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були його батьками (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.06.1979 року).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області складено актовий запис № 8551 та видане свідоцтво про смерть).
Таким чином, єдиним наймачем квартири АДРЕСА_2 , на сьогодні є позивач ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 окрім позивача зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що відповідачка є рідною дочкою позивача. Останні декілька років, приблизно з 2017 року, відповідачка за адресою реєстрації не з`являється.
Відповідно до відповіді начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області полковника поліції С.Волобуєва на ухвалу суду про витребування доказів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами щодо чинення їй перешкод у користуванні майном або перешкод у проживанні за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 2017 року не зверталася.
Реєстрація відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 , наймачем якої є позивач, несе надмірний тягар для позивача, в зв`язку із необхідністю оплати комунальних послуг за відповідачку.
Конституція України закріплює право кожного на житло (ст. 47). При цьому, на державу покладено обов`язок створення умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо), суд може продовжити пропущений строк.
Необхідно відмітити, що у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в першу чергу необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).
Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Харківська міська рада, адреса: м.Харків, м-н Коституції, буд. 7.
Повний текст рішення складено 22.12.2023 року.
Суддя О.Ю.Алтухова