ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2023 року м. Кропивницький

справа № 396/143/23

провадження № 22-ц/4809/1155/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Мурашко С.І.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року (суддя Дригваль В.М.)

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов.

У січні 2023 року адвокат Соляник Ігор Миколайович, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області із позовною вимогою до ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є онукою та спадкоємицею за заповітом всього належного майна її баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 08.11.2022 року прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Після прийняття спадщини дізналася, що її бабусі належала земельна ділянка площею 6,5575 га, з кадастровим номером :02:001:0364, розташованої на території Кропивницької сільської ради, Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №025325, виданого Новоукраїнською районною державною адміністрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області 05.09.2007 року.

В подальшому з`ясувала, що 06.07.2016 за договором міни №1129, укладеним між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Наталією Михайлівною, здійснено обмін належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0364, площею 6,5575 га, на земельну ділянку площею 0,01 га, кадастровий номер :02:001:0728.

Представник позивача, посилаючись на підпункт «б» пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, постанову Верховного Суду України від 05.11.2014 року та постанову від 11.02.2015 року, зазначив, що на момент вчинення спірного договору міни, обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай». За умовами оскаржуваного договору міни, власник земельної ділянки, отриманої на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передала у власність належну їй земельну ділянку в обмін на земельну ділянку, отриману не в порядку встановленому зазначеним Законом. Земельна ділянка площею 0,01 га не є паєм як ціла величина. У зв`язку з чим договір міни підлягає визнанню недійсним зі скасуванням державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Тому, враховуючи що правочин не відповідає вимогам закону, просить суд визнати договір міни №1129 від 06.07.2016, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про обмін земельної ділянки площею 6,5575 гектарів, з кадастровим номером :02:001:0364, розташованої на території Кропивницької сільської ради, Кіровоградської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на земельну ділянку площею 0,01 гектара, кадастровий номер :02:001:0728, зареєстрований приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 6,5575 гектарів, з кадастровим номером :02:001:0364, розташованої на території Кропивницької сільської ради, Кіровоградської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_2 .

У відзиві на позовні заяву представник відповідача ОСОБА_4 вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні вимог, вказує, що законодавством не обмежувалися випадки, за яких може бути проведений обмін земельними ділянками, що використовуються їх власниками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Судове рішення

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року у задоволенні позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Соляник Ігоря Миколайовича, який діє на підставі ордеру серії ВЕ №1075216 від 14.11.2022 року до ОСОБА_2 про визнання договору міни недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір міни земельних ділянок від 06 липня 2016 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Наталією Михайлівною та зареєстровано в реєстрі за №1129, відповідає вимогам законодавства, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Сторони договору обмінялися сформованими земельними ділянками з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та які зареєстровані відповідно до закону, а тому на спірні правовідносини не поширюються положення Закону №899-IV, дія якого регулює обмін розподілених між власниками, визначених у натурі земельних ділянок, але які ще незареєстровані відповідно до закону за власниками, тобто таких, які не можуть виступати об`єктом цивільних прав.

Апеляційна скарга, мотиви, відзив на апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з судовим рішенням адвокат Соляник І.М. в інтересах позивачки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20.07.2023 року скасувати, прийняти нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що за умовами оскаржуваного договору міни, власник земельної ділянки, отриманої на підставі ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (пай) передала у власність належну їй земельну ділянку, отриману не у порядку встановленому ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), що призвело до ухвалення рішення всупереч норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, адвокат Дмитрух Д.М. просить залишити рішення районного суду, що оскаржується без зміни, відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Вказав, що місцевий суд надав належну оцінку матеріалам справи та правовідносинам, які склалися, рішення відповідає процесуальним та матеріальним нормам.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

31 серпня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 25 жовтня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.211-215).

У зв`язку з участю головуючого судді Дьомич Л. М. в онлайн-підготовці суддів судових палат у цивільних справах апеляційних судів, що проводилась Національною школою суддів України, судове засідання у справі, призначене на 25 жовтня 2023 року, не відбулось, наступний судовий розгляд справи відкладено на 06 грудня 2023 року (а.с.217).

У встановленому процесуальним законом порядку сторін повідомлено про дату, час та місце призначеного на 06 грудня 2023 року засідання апеляційного суду у даній справі (а.с. 219-220).

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.199).

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Дмитрух Д.М. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 (а.с.7) є онукою та спадкоємцем за заповітом всього належного майна її баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 11).

Позивач 08.11.2022 прийняла спадщину від спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.10).

Спадкодавцю належала земельна ділянка площею 6,5575 га, з кадастровим номером :02:001:0364, розташованої на території Кропивницької сільської ради, Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №025325, виданого Новоукраїнською районною державною адміністрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області 05.09.2007 року.

06.07.2016 року за договором міни №1129, укладеним між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Наталією Михайлівною, було здійснено обмін належної ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0364, площею 6,5575 га, на земельну ділянку площею 0,01 га, кадастровий номер :02:001:0728 (а.с.13-18).

З нотаріальної справи (а.с.60-119) та реєстраційної справи (а.с.144-158) виходить, що 06.07.2016 укладений договір міни земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За умовами даного договору ОСОБА_2 міняє земельну ділянку площею 0,0100 га, що знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:001:0728 на належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 6,5575 га, що знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0364.

Пунктом 8 договору міни визначено, що «Обмін земельних ділянок проводиться з доплатою на користь ОСОБА_3 в сумі 51 000,00 гривень».

Відповідно до укладеного договору міни було проведено державну реєстрацію права власності за кожним із учасників договору відповідно до обмінюваних земельних ділянок.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги та оскаржуваного рішення суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 376 ЦПК підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення в разі наведення в апеляційній скарзі доводів, які не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели та вплинули на неправильність висновків суду.

Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та вправі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 81 зазначеного Кодексу, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У межах доводів апеляційної скарги зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не повністю відповідає. Вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

Мотиви апеляційного суду

Спір між сторонами виник в порядку реалізації права спадкування, позивач бажає отримати в спадок земельну ділянку, що була відчужена у 2016 році за життя спадкодавиці, за п`ять років до відкриття спадщини.

За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Сторона позивача при зверненні до суду з даним позовом, посилаються на підпункт «б» пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, а також на постанову Верховного Суду України від 05.11.2014 року та постанову від 11.02.2015 року, на підставі чого стверджують, що на момент вчинення спірного договору міни, обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай». За умовами оскаржуваного договору міни, власник земельної ділянки, отриманої на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передала у власність належну їй земельну ділянку в обмін на земельну ділянку, отриману не в порядку встановленому зазначеним Законом. При цьому, земельна ділянка площею 0,01 га не є паєм як ціла величина. В зв`язку з чим договір міни підлягає визнанню недійсним зі скасуванням державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

З такими доводами позивача та її представника, суд не погодився, так як за умовами договору, відповідач ОСОБА_2 міняє земельну ділянку площею 0,0100 га, що знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:001:0728 на належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 6,5575 га, що знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:001:0364. Обмін здійснюється на земельну ділянку площею 6,5575 га, що знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :02:001:0364, власник ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №025325 виданого Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 05.09.2007 року

Згідно п.8 договору, обмін земельних ділянок проводиться з доплатою на користь ОСОБА_3 в сумі 51000,00 грн.

Як виснував суд першої інстанції, сторонами договору було здійснено міну земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до положень статей 6 і 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд акцентував увагу, що оспорюваний договір, не суперечить пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у редакції, чинній на час укладення Договору, а приписи ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05 червня 2003 року (в подальшому Закон №899-IV), на який посилається позивач, до спірних правовідносин не застосовуються.

Апеляційний суд не надає оцінки висновку суду щодо відмови в позові з підстав відповідності закону оспорюваного договору, спір по суті вирішений правильно, позивачці правильно відмовлено. Однак, підстави відмови в позові мають першочергово виходити з позиції порушеного права сторони.

Так, оспорюваний договір міни між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Наталією Михайлівною, відбувся 06.07.2016.

Спадщина, після смерті померлої спадкодавеці ОСОБА_3 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад п`ять років після реалізації та повного виконання договору.

Позивач не була стороною правочину, про відсутність волевиявлення власника земельної ділянки, на теперішній час вже померлої ОСОБА_3 , не заявлялося.

Оспорюваний договір реальний, реалізований, до смерті спадкодавці минув значний час його дії і вона, як сторона правочину, договір не спростовувала. Відтак відсутні підстави вважати, що договір міни стосується інтересів спадкоємиці, в розумінні положень права, коли власник за життя свідомо розпорядилася своїм майном.

Захист цивільних прав це дії з попередження, припинення порушення прав або відновлення порушених прав громадян і організацій.

Будь-яка особа має право на захист свого права та інтересу, що не суперечить принципам цивільного законодавства, вимогам справедливості, сумлінності, розумності.

Законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Порушення права - це наслідок протиправної поведінки протилежної сторони, чиїми діями завдано шкоду правам та інтересам особи. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання це наявність спору між учасниками цивільно-правових відносин про приналежність чи відсутність права в однієї із сторін.

Наявність майнового інтересу, не передбачає безумовне право оспорювати цивільно-правові відносини, де особа не була стороною. Колегія суддів констатує, про відсутність порушеного права позивача, правочин жодним чином не стосується її законних інтересів.

Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваними правочинами (їх частинами) є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Саме за підстав відсутності порушених прав та інтересів, мало бути відмовлено в позові, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Загальний висновок

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України).

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наслідком чого мотивувальна частина рішення зміні, висновок суду про відмову в задоволенні позову, залишається без зміни.

Судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 18.12.2023р.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

С.І. Мурашко