ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

справа № 2312/95/2012
провадження № 22-ц/821/240/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Винник І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Губерського Анатолія Станіславовича на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року у справі за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Губерського Анатолія Станіславовича до Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Фещук Олени Андріївни на постанову про накладення штрафу, у складі головуючої судді Костенка А. І.,

в с т а н о в и в :

31 січня 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Губерського А. С., звернувся до суду зі скаргою на постанову Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві про накладення штрафу.

Скарга мотивована тим, що 18 вересня 2018 року державним виконавцем Фещук О. А. винесено постанову у виконавчому провадженні № 49687601 про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів 95 670,27 грн, що складає 47 835,14 грн.

Нормативною підставою для накладення штрафу зазначено ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України 2 «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

Статтю 71 у Законі України «Про виконавче провадження» доповнено ч. 14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року, який набрав чинності з 28 серпня 2018 року.

Отже, чинна редакція ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» діє з 28 серпня 2018 року. В силу ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ, який втратив чинність 05 січня 2017 року та був чинний на момент відкриття виконавчого провадження, не містять санкцій аналогічних до чинної редакції ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з наведеного, на думку скаржника, положення ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не поширюються на заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла до 28 серпня 2018 року.

Враховуючи вищенаведені доводи представник ОСОБА_1 адвокат Губерський А. С. просив визнати її неправомірною та скасувати.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 , представника скаржника ОСОБА_2 до Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГУТЮ у місті Києві Фещук О. А. на постанову про накладення штрафу, залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що скаржник у судові засідання, які були призначені на 28 листопада 2022 року та 13 грудня 2022 року, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). З огляду на вказані обставини та керуючись при цьому ч. 1 п. 3 ст. 257 ЦПК України якою регламентовано, зокрема право суду залишити позов без розгляду у випадку повторної неявки належним чином повідомленого позивача, місцевий суд дійшов указаного висновку.

В апеляційній скарзі, поданій 11 січня 2023 року, представником ОСОБА_1 адвокатом Губерським А. С., з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушено питання про скасування ухвали Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року.

Мотивація скарги зводиться до того, що залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 місцевий суд виходив з норм регламентованих ч. 1 ст. 257 ЦПК України, проте предметом розгляду даної справи є скарга на рішення державного виконавця, щодо якої передбачена окрема процедура розгляду, визначена ЦПК України. Скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу повинна розглядатися в порядку, встановленому Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Розгляд скарги на постанову державного виконавця врегульовано ст. 450 ЦПК України, яка є спеціальною нормою по відношенню до ст. 257 ЦПК України.

Оскільки ст. 257 ЦПК України міститься у Розділі III ЦПК України «Позовне провадження» та регулює розгляд справ у порядку позовного провадження, то відповідно не може застосовуватися до справ, які розглядаються в порядку іншого провадження. З огляду а вказане ст. 257 ЦПК України не підлягає застосуванню при розгляді скарги на рішення державного виконавця. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участі стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника чи державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час та місце не перешкоджають її розгляду.

Крім того, не відповідають обставинам справи висновку суду про відсутність заяви про розгляд справи за відсутності скаржника, оскільки матеріали справи містять заяву скаржника датовану 06 лютого 2019 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Виходячи з наведеного підстави для залишення скарги без розгляду є не вмотивованими.

Згідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

31 січня 2023 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд поданої ним апеляційної скарги без участі його та його представника адвоката Губерського А. С. При цьому зазначив, що вимоги апеляційної скарги він підтримує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому не відповідає.

При розгляді справи встановлено, що 31 січня 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Губерського А. С., звернувся до суду зі скаргою на постанову Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві про накладення штрафу (т. 1 а. с. 1-3).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 датованої 08 лютого 2019 року скаржник просив розглядати його скаргу без його особистої участі та участі його представника ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 21).

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року провадження у справі закрито та роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства (т. 1 а. с. 155-158).

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Губерським А. С., залишено без задоволення, а ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року, без змін (т. 1 а. с. 188-191).

Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 подану адвокатом Губерським А. С., задоволено.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 20 березня 2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року скасовано, справу направлено на розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а. с. 244).

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за скаргою адвоката Ситниченка О. В., представника скаржника ОСОБА_2 , до Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві Фещук О. А. на постанову про накладення штрафу (т. 2 а с. 28).

Згідно довідки секретаря судового засідання Брітан О. О. фіксація судового засідання у цивільній справі № 2312/95/2012, яке призначено на 28 листопада 2022 року не здійснювалася (т. 2 а. с. 15).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 , яке надійшло на адресу суду 09 грудня 2022 року, адресат отримав лист суду 02 грудня 2022 року (т. 2 а. с. 19).

Згідно довідки секретаря судового засідання Брітан О. О. фіксація судового засідання у цивільній справі № 2312/95/2012, яке призначено на 13 грудня 2022 року не здійснювалася (т. 1 а. с. 21).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 , яке надійшло на адресу суду 16 грудня 2022 року, адресат отримав лист суду 09 грудня 2022 року (т. 2 а. с. 25).

Матеріали містять два листа адресовані ОСОБА_2 (т. 2 а. с. 31) та ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 32), якими їм направлялись повістки на 27 грудня 2022 року на 11:15 год, які повернулися на адресу суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами.

Склад учасників справи регламентовано ст. 42 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції залишив поза увагою, що вказані норми процесуального права регламентують підстави та порядок залишення без розгляду позову саме на стадії розгляду справи по суті, і що розгляд по суті справи № 2312/95/2012 було завершено ухваленням 23 травня 2012 року судового рішення в цій справі.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність, зокрема державних виконавців, до спектру яких відноситься і питання про оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, розглядаються у спеціальному порядку, передбаченому розділом VІІ Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України. Зокрема, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Аналіз положень ст. 450 ЦПК України дає підстави для висновку, що суду першої інстанції не надається право на залишення без розгляду скарги, що розглядаються у порядку судового контролю у випадку неявки учасників виконавчого провадження, зокрема боржника, яким в даному випадку є заявник ОСОБА_1 .

При цьому судом першої інстанції залишено поза увагою, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 датовану 08 лютого 2019 року в якій скаржник просив розглядати його скаргу без його особистої участі та участі його представника ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 21).

В контексті наведених обставин справи та норм законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали даної справи не містять визначених процесуальним законом доказів які б давали підстави для застосування до скарги, поданої представником ОСОБА_1 адвокатом Губерським А. С. на постанову Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві про накладення штрафу, положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а отже судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року не можна вважати законною та обґрунтованою.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Губерського Анатолія Станіславовича задовольнити.

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови суду складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко