Справа № 368/2308/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Лєвшин Н.О.

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Кагарлицький відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування обмеження у праві виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , накладене ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 22 листопада 2013 року у справі № 368/2308/13-ц, обґрунтовуючи заяву наступним.

У провадженні Кагарлицького відділ державної виконавчої служби в Обухівському ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) перебували на виконанні виконавчі листи Святошинського районного суду про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної заборгованості в розмірі 79 780 грн. 18 коп.

Ухвалою Кагарлицького районного суд Київської області подання ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду з України громадянина ОСОБА_1 - було задоволено частково та тимчасово у праві виїзду з України іноземця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану Ніхічеванської АР Шарурського району, с. Арабенгджа, ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Листом від 01.03.2023 року № 6869 Кагарлицький ВДВС повідомив, що згідно з інформацією, що містить Автоматизована система виконавчого провадження ВП - спецрозділ № № 38249806, 38249675, 04.06.2013 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказані виконавчі документи перебували на виконанні періодом із 04.06.2013 по 29.05.2014.

29.05.2014 на підставі п.1 ч.10 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (діючого на момент вчинення виконавчих дій) винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, які надіслано по територіальності до Шевченківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області для виконання, оскільки згідно довідки ДУ Кагарлицької ВК №115 боржник був звільнений з установи та вибув за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень, наразі на виконанні у відділах ВДС відсутні жодні виконавчі провадження №№ 38249806, 38249675.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що викопується у виконавчому провадженні.

При цьому, суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (частина 5статі 441 ЦПК України).

Стаття 441 ЦПК України, не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Натомість, обмеження у праві виїзду за кордон боржника, це є захід забезпечення виконавчого провадження, який застосовується у разі ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно заявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Під поняттям ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

У розумінні ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Враховуючи наведене, відсутність у ВДВС виконавчих проваджень № № 38249806, 38249675, а також відсутність факту ухилення боржника від виконання рішення суду, слід дійти до висновку про наявність обґрунтованих підстав для скасування обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Матюшенков Д.В. в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяву, в якій просили проводити засідання без присутності заявника та його представника та вимоги заяви задовольнити.

Стягувач: ОСОБА_2 на судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надходило.

Представник заінтересованої особи в особі Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Заяв та клопотань не надходило.

Представник заінтересованої особи в особі Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надходило.

Розгляд справи відбувається відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву та додані документи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області області № 368/2308/13-ц від 22.11.2013 року обмежити у праві виїзду у праві виїзду з України іноземця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану Ніхічеванської АР Шарурського району, с. Арабенгджа, ідентифікаційний код НОМЕР_1 до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом про стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 80539,96 грн. Зазначена ухвала постановлена за поданням начальника ВДВС Кагарлицького РУЮ Київської області в межах виконання виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 79 780,18 грн.

Відповідно до листа адвокату Матюшенкову Д.В. Кагарлицький відділ державної виконавчої служби щодо виконання виконавчих листів № 1/2608/76/12 від 05.04.2013 року Святошинського районного суду про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної заборгованості в розмірі 79780 грн. 18 коп. та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, повідомляє наступне. Вказані виконавчі документи перебували на виконанні періодом із 04.06.2013 по 29.05.2014. Згідно з інформацією, що містить Автоматизована система виконавчого провадження ВП-спецрозділ №№ 38249806, 38249675, 04.06.2013 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. 29.05.2014 на підставі п.1 ч.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент вчинення виконавчих дій) винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, які надіслано по територіальності до Шевченківського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області для виконання, оскільки згідно довідки ДУ Кагарлицької ВК №115 боржник був звільнений з установи та вибув за адресою: АДРЕСА_1 . Надати більш детальну інформацію по вищезазначеному виконавчому провадженню не вбачається можливим, оскільки останнє знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, звертаючись в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу, у такій мірі, що втрачається необхідність для застосування такого заходу забезпечення, якщо втрачається справедливий баланс приватних інтересів боржника на свободу пересування та публічний інтерес, пов`язаний із гарантіями права кожного на розгляд справи судом у розумний строк, до якого входить також строк виконання остаточного рішення суду, що є елементом права кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи наведене, предметом доказування у даній справі є не факт ухилення від виконання зобов`язання, який вже мав відбутися на час постановлення ухвали (про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України), яку боржник просить скасувати, а факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу настільки, що втрачається необхідність для застосування такого заходу забезпечення.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії», рішення від 26 листопада 2009 (заява№34383/03), ЄСПЛ підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, у параграфі 49 суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії», (Napijalo v Croatia), скарга № 66485/01,§§ 78-82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-які обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, оскільки на момент розгляду заяви судове рішення про стягнення боргу, з метою виконання якого накладено обмеження у праві виїзду за кордон, виконано в повному обсязі, виконавче провадження закінчено, тому відпала необхідність у застосуванні тимчасового обмеження, відтак заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Кагарлицький відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування обмеження у праві виїзду за кордон задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , накладене ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 22 листопада 2013 року у справі № 368/2308/13-ц.

Копію ухвали направити для виконання в Державну прикордонну службу України (вул. Володимирська, буд.26, м. Київ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до безпосередньо Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 23.03.2023 р.

Суддя І.І. Шевченко