Справа №:755/1371/23
Провадження №: 2-о/755/77/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2023 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

у провадження Дніпровського районного суду міста Києва надійшла вищевказана заява.

Вивчивши подані матеріали заяви, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків відповідно до ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається дана заява подана в порядку окремого провадження.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Тобто до заяв в порядку окремого провадження, також застосовуються загальні правила визначені положеннями ЦПК України, в тому числі щодо їх форми та змісту, які передбачені ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Разом з тим, главою 13 Розділу IV ЦПК України встановлено порядок розгляду справ про видачу обмежувального припису.

У відповідності до ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Крім того, ст. 350-1 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Так, у своїй заяві заявниця зазначає місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , однак не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена адреса є дійсно місцем її проживання (довідка про місце реєстрації проживання особи, договір оренди тощо), за яким можливо пред`явити дану заяву про видачу обмежувального припису, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначити підсудність даної справи та відкрити провадження.

При цьому, в прохальній частині своєї заяви заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно особи, якій необхідно заборонити наближатися до заявниці, в тому числі і за адресою по АДРЕСА_1 .

Проте, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, заявником не надано будь-яких документів, на підтвердження викладених нею обставин заяви щодо того, що дана квартира є місцем її мешкання та саме за цією адресою, необхідно вжити заходів щодо тимчасового обмеження прав заінтересованої особи.

Разом з тим, заявниця у змісті заяви посилається на те, що особа стосовно якої вона просить видати даний обмежувальний припис є її сином, при цьому, не надаючи суду жодних доказів її родинних зв`язків із ним.

В той же час, як зазначено у ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України, у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків" - на строк від одного до шести місяців.

Разом з тим, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік заходів тимчасового обмеження прав або обов`язків, що покладаються на особу, стосовно якої заявлено вимоги про видачу обмежувального припису.

Так, серед іншого, положеннями пункту 4 зазначеної статті визначено, що одним із заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків є: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

У своїй заяві заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити тимчасове обмеження його пава, а саме: заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) заявниці, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , до місця навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявника та заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Однак, як встановлено судом, всупереч наведених норм закону, заявниця у поданій заяві, не зазначає конкретну відстань, відповідно до якої вона просить заборонити ОСОБА_2 наближатися до неї та не визначає, до яких саме місць її частого відвідування та якого місця роботи, навчання необхідно вжити заходів щодо тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 (відповідні адреси установ).

Зазначену відомості може визначити виключно заявниця, яка формулює свої вимоги, оскільки при вирішенні судом справи по суті, відповідно до норм закону, суд позбавлений можливості вийти за межі таких вимог заяви та самостійно визначити конкретні відомості, за якими заінтересованій особі необхідно тимчасово обмежити її права, у разі задоволення даної заяви.

Разом з тим, слід зазначити, що до заяв, які подані в порядку окремого провадження застосовуються загальні правила, встановлені ЦПК України.

Так, ст. 177 ЦПК України, передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявниця всупереч наведених положень цивільно-процесуального закону, не надає суду всіх копій документів, які зазначила у переліку додатків, що додаються до заяви. Зокрема, до другого екземпляра заяви, наданої для заінтересованої особи, заявником не долучено копію картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Таким чином, після усунення вищенаведених недоліків заяви, заявнику необхідно подати до суду нову редакцію заяви про видачу обмежувального припису з необхідними додатками до неї та їх копіями, відповідно до кількості сторін.

За правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, оскільки заявником не дотримано вищезазначених положень ЦПК України, вважаю за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 293, 350-1-350-6 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати для виконання заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк