Провадження № 2/201/4380/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 листопада 2023 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення в якому просив суд : визнати за ним право власності на нежиле приміщення № 2,3 з тамбуром літа 10 з першого поверху багатоквартирного жилого будинку літ А-5 розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,7 кв. м

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 квітня 2008 року ним було придбано нежитлове приміщення № 2,3 з тамбуром загальною площею 101,7 кв.м. розташоване в будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Дубровською Оксаною Анатоліївною, за реєстровим № 2046.

Після початку повномасштабного вторгнення через активні бойові дії та окупацію м.Маріуполь він вимушений був евакуюватись з м.Маріуполь та не мав змоги забрати правовстановлюючі документи. Наразі квартира, в якій були правовстановлюючий документ згоріла, тому в таких умовах збереження правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення є неможливим.

Був здійснений запит до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою з`ясування можливості позасудового отримання дублікату правовстановлюючого документу. Проте з відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 46492/41505-26-23/15.1 від 29 вересня 2023 стало відомо, що приватний нотаріус Дубровська О.А. свою діяльність на території Маріупольського міського нотаріального округу припинила з 27 травня 2013 року. Також було повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Дубровської О.А. з 2005 по 2013 роки передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходився у м.Донецьк. Документи, які зберігались у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, що знаходився у м.Донецьк, не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію, тому встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. Зазначені обставини виключають можливість позасудового отримання дублікату правовстановлюючого документу на належне Позивачу нежитлове приміщення. З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди країною-агресором Позивач звернувся через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора №70259477 від 16 листопада 2023р. було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Проте Реєстр прав власності на нерухоме майно, який є архівною частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містить запис про державну реєстрацію права власності Позивача на зазначене нежитлове приміщення. Тому просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 1-3).

11 грудня 2023 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не оспорюється право власності позивача на нежитлове приміщення, окрім того зазначили, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення за позивачем.

12 грудня 2023 року представник позивача подав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 листопада 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 37).

27 листопада 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності ( а.с. 17-18).

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Фактичні обставини встановленні судом

09 квітня 2008 року ОСОБА_1 придбав нежитлове приміщення № 2,3 з тамбуром загальною площею 101,7 кв.м. розташоване в будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Дубровською Оксаною Анатоліївною, за реєстровим № 2046, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 8).

Після початку повномасштабного вторгнення через активні бойові дії та окупацію м.Маріуполь він вимушений був евакуюватись з м.Маріуполь та не мав змоги забрати правовстановлюючі документи не нежитлове приміщення. Наразі квартира, в якій були правовстановлюючий документ згоріла, тому в таких умовах збереження правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення є неможливим.

29 вересня 2023 року на запит адвоката з метою з`ясування можливості позасудового отримання дублікату правовстановлюючого документу Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції надало відповідь, що приватний нотаріус Дубровська О.А. свою діяльність на території Маріупольського міського нотаріального округу припинила з 27 травня 2013 року. Також було повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Дубровської О.А. з 2005 по 2013 роки передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходився у м.Донецьк. Документи, які зберігались у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, що знаходився у м.Донецьк, не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію, тому встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо (а.с. 9).

З метою подальшої реалізації прав власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди країною-агресором Позивач звернувся через ЦНАП до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора №70259477 від 16 листопада 2023р. було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа (а.с. 7 на звороті).

Відповідно до технічного паспорту від 27 листопада 2007 року, магазин № НОМЕР_1 приміщення № 2,3 загальною площею 101,7 кв.м. розташоване за адресою АДРЕСА_1

На теперішній час отримати дублікат договору купівлі-продажу, підтверджуючий право власності на вищезазначену квартиру позивач не має можливості, у зв`язку з тим, що м. Маріуполь Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до п. 2 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22 грудня 2022 року.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи обставини справи, те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригінал договору купівлі-продажу на належне йому нерухоме майно, отримати дублікат правовстановлюючого документу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При розподілі судових витрат, з урахування клопотання представника позивача у разі ухвалення рішення на користь позивача судові витрати просив залишити за ними, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем та не стягувати з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 ), право власності на нежиле приміщення №2,3 з тамбуром літа10 з першого поверху багатоквартирного жилого будинку літ.А-5 розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 101,7 кв.м .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання АДРЕСА_3

Відповідач: Маріупольська міська, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 70, фактичне місце знаходження м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 11

Суддя С.О. Демидова