Справа №760/3887/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 100 560, 00 гр. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається в позові на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 гр. щомісяця, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 гр. щомісяця, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки відповідач не сплачував аліменти, виникла заборгованість.

Надала суду розрахунок заборгованості, відповідно до якого з відповідача на її користь підлягає стягненню сума пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 100 560, 00 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 21 лютого 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

23 червня 2022 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 36 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

30 серпня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому останній заперечує проти заявленого розміру неустойки (пені).

Зазначає, що визнає факт прострочення ним сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у певні періоди часу, однак не визнає розмір неустойки (пені), нарахованої позивачем, оскільки вважає помилковим період, за який її нараховано.

Згідно з рішенням суду стягнення аліментів повинно відбуватися щомісячно, починаючи з 14 квітня 2020 року.

Судом було допущено негайне виконання рішення суду про аліменти в межах суми платежу за один місяць.

Стверджує, що відповідач повністю виконав вказаний обов`язок, загалом сплативши у період з 16 березня 2020 року по 05 жовтня 2020 року на користь позивача 49 822 гр. на утримання двох дітей.

Вважає, що станом на 16 листопада 2020 року відповідачем уже було виконано встановлений рішенням суду обов`язок зі сплати першого платежу аліментів.

Оскільки рішення суду переглядалося в апеляційному порядку та вступило в законну силу 24 лютого 2021 року, ставити питання про прострочення сплати аліментів можливо лише починаючи з 24 лютого 2021 року, адже до вказаної дати рішення суду не мало обов`язкового характеру, оскільки не набрало законної сили.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 65065448 від 12 липня 2022 року за вихідним № 70643, який співпадає з наданим позивачем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2022 року за вихідним № 3337, станом на 24 лютого 2021 року відповідач мав сплатити на користь позивача аліменти у розмірі 66 766, 66 гр.

Визнає, що вказана сума не була ним сплачена 24 лютого 2021 року через відсутність у нього достатніх коштів для одномоментної сплати такої значної суми аліментів.

Стверджує, що сплатив її позивачу 23 липня 2021 року у розмірі 56 500 гр.

Таким чином, у даному випадку нарахування неустойки (пені) може бути розпочатим лише з першого дня, наступного за лютим місяцем, та тривати по день платежу, тобто з 01 березня 2021 року по 23 липня 2021 року, за формулою: сума прострочки х 1% х кількість днів прострочки, тобто у даному випадку: 66 766, 66 гр. х 1% х 145 днів.

Виходячи з того, що загальний розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100% заборгованості, то у даному випадку її нарахування слід зупинити на 100 (сотий) день від 01 березня 2021 року, тобто 08 червня 2021 року, оскільки 1% від 66 766, 66 гр. становить 667, 66 гр., відповідно у даному випадку розмір неустойки (пені), яку б відповідач мав сплатити на користь позивача, складає 66 766, 66 гр.

Наголошує, що підхід позивача до нарахування неустойки (пені) не відповідає нормі ч.1 ст.196 СК України, а відтак є неправильним, виходячи з чого не може прийматися судом як належний та допустимий.

Виходячи з цього, а також враховуючи його складний матеріальний стан просить зменшити розмір неустойки (пені) до 30 000, 00 гр.

06 жовтня 2022 року до суду надійшли пояснення представника позивача, у яких зазначає, що при нарахуванні пені за прострочення сплати аліментів не є важливим, коли було прийнято рішення суду про стягнення аліментів, оскільки таке право виникає з моменту звернення до суду з позовом.

Відмічає, що банківські квитанції, які вказує відповідач від 16 березня 2020 року, 03 квітня 2020 року та від 06 квітня 2020 року взагалі не стосуються справи, оскільки кошти були перераховані відповідачем до 14 квітня 2020 року (день подання позовної заяви про стягнення аліментів). Аліменти за минулий період не стягувались, тож і пеня за минулий період не нараховується.

Щодо квитанцій від 19 травня 2020 року та від 26 травня 2020 року дані платежі відображені у розрахунку заборгованості та зараховані виконавцем за період з 14 квітня 2020 до кінця квітня 2020 року та за травень 2020 року. Так як платежі були здійснені вчасно, то і пеня за ці періоди не нараховувалася.

Щодо квитанцій від 18 серпня 2020 року, від 04 вересня 2020 року та від 05 жовтня 2020 року - то дані платежі були зараховані в іншому виконавчому провадженні на другу дитину сторін - ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №65065448, наданими до суду разом з позовом та відзивом. Зазначені розрахунки заборгованості відповідачем не оспорюються.

Наголошує, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня. який передує дню сплати заборгованості.

Окрім цього, наголошує, що відзив на позовну заяву і клопотання про зменшення суми неустойки (пені) є різними за формою і змістом документами і мають подаватися як окремі документи.

Щодо твердження відповідача про складний матеріальний стан відмічає, що відповідач має змогу сплатити неустойку (пеню) в повному обсязі, оскільки посилання на скрутне матеріальне становище є необґрунтованим та непідтвердженим належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини сьома-восьма статті 7 СК України).

За змістом ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 гр. щомісяця на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року рішення суду залишено без змін.

/ а.с. 7 - 19 /

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.180-182 СК України, стягнення заборгованості по аліментах врегульовано ст.ст.194-197 Сімейного кодексу України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

З точки зору закону аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно зі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст. 546 ЦК України неустойкою забезпечується виконання зобов`язання.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що аліменти на утримання дитини відповідачем не сплачуються.

Надає до суду розрахунок пені за прострочення зі сплати аліментів, відповідно до якого її розмір становить 100 560, 00 гр.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ставить питання про стягнення пені за період з червня 2020 року до липня 2021 року.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 65065448 від 14 січня 2022 року вбачається, що станом на липень 2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 66 766, 66 гр.

Розмір пені за розрахунком позивачки становить 100 560, 00 гр.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 19 січня 2022 року в справі справа № 711/679/21,при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня.

Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

З урахуванням цього, з урахуванням п.1 ч.1 ст.196 СК України розмір пені до стягнення має становити не більше самої суми заборгованості станом на місяць проведень її нарахування, тобто 66 766, 66гр.

В цій же постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 зазначено, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, а тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.

Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.

Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Зазначаючи про зменшення розміру пені, представник відповідача надав Довідку з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 18 серпня 2022 року, з якої вбачається джерела доходу відповідача - ТОВ`МАК РОАД» та Благодійна організація» Благодійний фонд «ПЕРСПЕКТИВА ОСВІТИ».

Крім того, зазначив, що в зв`язку з пандемією коронавірусу, а в подальшому війною, яку розв`язала проти України російська федерація,його доходи значно зменшилися, як і доходи всього ТОВ» МАК РОАД», яке займається вантажними перевезеннями.

У зв`язку з цим у нього виникли фінансові труднощі, які і привели до заборгованості по аліментах.

Розмір доходів відповідача підтверджується наданою ним Довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до стягнення з відповідача до 30 000, 00 гр.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначає, що з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 гр.

При зверненні до суду позивачкою судовий збір сплачений не був, а тому з відповідача підлягає стягненню 1 073,60 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180, 184, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 546, 549 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000, 00 гр. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 1 073, 60 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва