Справа № 643/8963/23
Провадження № 2-о/643/317/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту , що має юридичне значення, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт окремого проживання чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) та дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) з 10.03.2022 року та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.11.2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2322.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник з дружиною проживають окремо та не ведуть спільне господарство, а син залишився проживати разом з заявником та знаходиться на повному його утриманні. Дитина має все необхідне для свого розвитку. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Між заявником та матір`ю дитини досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, проведення відпусток та оздоровлення неповнолітнього сина . Як зазначає заявник, у зв`язку із оголошенням військового стану і за умови його призову для служби в Збройних Силах України, його неповнолітній син фактично залишиться без належаного догляду, утримання, виховання, оскільки інші наявні близькі родичі це забезпечити не зможуть, у зв`язку з чим просить встановити факт окремого проживання з матір`ю неповнолітнього сина та проживання дитини з ним, самостійного виховання та знаходження сина на його утриманні.

Заявник в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку,просив слухати справу у його відсутність .

Представник заінтересованої особи- Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений в установленому порядку.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку,просила слухати справу у її відсутність , не заперечує проти задоволення вимог заявника , посилалась на те , що неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з батьком , знаходиться на його утриманні. Між нею та батьком дитини досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. (ст. 17 Конституції України).

Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. ( ст. 1 ЗУ «Про Збройні Сили України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. ( ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

У відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані незалежно від проходження чи не проходження військово-лікарської комісії: особи, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Таким чином, законодавець визначив у абзаці 5 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», гарантований захист дітей віком до 18 років.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.11.2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2322.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 21.06.2012 року, актовий запис № 1716.

ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сам виховує сина та утримує його , мати вихованням та утриманням сина не займається та з ними не мешкає.

Між заявником ОСОБА_1 та матір`ю дитини ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком , умов його утримання , виховання, проведення відпусток та оздоровлення неповнолітнього сина з батьком ОСОБА_1 , що не було спростовано сторонами по справі .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для облаштування життя та розвитку дитини в безпечних умовах, оскільки через військову агресію Російської Федерації на території України введено воєнний стан, проходять бойові дії, і за умови його призову для служби в Збройних Силах України, його неповнолітній син фактично залишиться без належаного догляду, утримання, виховання, оскільки інші наявні близькі родичі це забезпечити не зможуть.

З огляду на те, що встановлення даного юридичного факту необхідно для реалізації прав заявника та неповнолітньої дитини, враховуючи думку матері дитини, яка проти заяви не заперечує, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження, його встановлення має для заявника юридичне значення. Тому заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт окремого проживання чоловіка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) та дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) з 10.03.2022 року .

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи,якому повнерішення суду не були вручені у день його проголошення або складення,має правона поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Майстренко О.М.