Справа № 465/3147/22 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2520/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Псярук О.В.

З участю: представника Міністерства Оборони України Лесик-Гошко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №465/3147/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 липня 2023 року у справі за заявою командування Військової частини НОМЕР_1 , з участю заінтересованих осіб - Міністерства Оборони України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,- про визнання померлим військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и в :

Заявник в особі командування Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заяви посилається на те, що 05.09.2014р. близько 16 год. 30 хв. під час виконання бойових завдань в зоні АТО біля населеного пункту Цвітні Піски, підрозділ, де перебував солдат ОСОБА_3 потрапив у засідку. По колоні вівся вогонь з обох боків із стрілецької зброї, РПГ, ПКМ, озброєння БМП та танка. Додатково, дорога була замінована протитанковими мінами типу ТМ-62. Підрозділ 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 здійснював контрзасадні дії, вів вогонь у відповідь із стрілецької зброї, РПГ, озброєння БТР та танку. Після прибуття підрозділу до населеного пункту Щастя, близько 17 години, при перевірці особового складу було виявлено відсутність БТР-80 № 129 та військовослужбовців, в тому числі і стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . Відповідно до Акту службового розслідування проведеного з 05.09.2014 року по 12.09.2014 року, причиною зникнення солдата ОСОБА_3 визначено потрапляння в засідку військовослужбовців в районі виконання завдань за призначенням, що дає обґрунтовані підстави вважати його загиблим.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №138 від 19.06.2015 військовослужбовця солдата стрільця номера обслуги 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 було виведено у розпорядження командира на підставі Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 333 від 26.05.2014.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19 липня 2023 року заяву задоволено.

Визнано встановленим факт загибелі військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , року 1995, місяця жовтня, дня 20 народження.

Вирішено оголосити померлим з 05.09.2014р. гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення оскаржила заінтересована особа ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначає, що не погоджується з датою смерті сина, оскільки оголосивши померлим сина з 05.09.2014 року, він втрачає право на отримання одноразової грошової допомоги , гаранотоване законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже в даному випадку наявний спір про право, тому справа не підлягала розгляду в порядку окремого провадження. Звертає увагу, що заява подана з порушенням правил підсудності, оскільки відповідно до ст.305 ЦПК України подається до суду за місцем проживання заявника, наведене свідчить, що заявником може бути лише фізична особа, яка має місце проживання. Крім цього, стверджує, що мета вказазана в заяві про оголошення особи померлою цілком не відповідає дійсності, оскільки солдат ОСОБА_3 зарахований у розпорядження командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 до дня повернення у військову частину згідно наказу від 19 червня 2015 року №138. Вважає, що суд безпідставно посилався на акт розслідування за фактом поранення та не встановлення місця знаходження військовослужбовців, оскільки такий на його думку не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України. Документом, який слід було брати до уваги є наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2014 року №713 «Про результати службового розслідування», однак такий наказ заявником не був наданий суду. Також звертає увагу, що кримінальна справа щодо ОСОБА_3 не закрита. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву залишити без розгляду.

Представник Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх необгрунтованими. Мотиви апеляційної скарги про те, що у цій справі існує спір про право є безпідставними, оскільки існування спору має бути реальним , а не гіпотетичним. Зазначає, що підстави видачі свідоцтва про смерть не впливають на факт отримання грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця. В цьому випадку важливим є лише дата смерті. Стосовно, неправомірного, на думку ОСОБА_1 врахування судом Акту службового розслідування за фактом травмуванням (поранення) та не встановлення місцязнаходження військовослужбовців 2БТГр, зазначає, що за своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини , що стали підставами для його призначення. Просить рішення суду залишити без змін.

Міністерство оборони України подало письмові пояснення щодо апеляційної скарги. У поясненнях зазначає, що за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 відкрито кримінальне провадження. В матерілах кримінального проваджнення, яке було оглянуто судом першої інстанції міститься висновок судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ю.О.Колеснікової від 08.12.2014 року №20-1160 відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 можуть бути біологічними батьками невстановленої особи чоловічої генетичної статі, біологічний зразок, якої був досліджений у висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС у Запорізькій області від 22.10.2014 року №473 у об`єкті №11 (акт СМЕ №234). Ймовірність даної події складає 99,9966%. Постановою слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції І.М.Сохана від 28.01.2015 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27.09.2015 року за №0003026 визнано труп особи чоловічої генетичної статі №234 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Івано-Франківськ, місце проживання якого зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене кримінадльне провадження зареєстровано за заявою ОСОБА_1 про безвісно зниклого сина- ОСОБА_3 , який у складі 80 аеромобільної бригади ЗСУ виконував завдання в зоні проведення АТО у Луганській області. Востаннє був на телефонному зв`язку з рідними 31.08.2014 року, після чого його місцезнаходження невідоме. Відповідно до висновку судового експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Р.О. Онопрійчука від 06.02.2018 року №19-/10-3/847-СЕ/17,встановлено генетичні ознаки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та біологічного зразка ОСОБА_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_5 можуть бути біологічними батьками особи чоловічої генетичної статі , останки якої досліджені у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України №20-546 від 17.11.2016 року, ймовірність даної події складає 99,999 %. Вважають, що встановлені обставини дають підстави зробити вірогідне припущення про смерть 05.09.2014 року солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звертає увагу також на те, що представник апелянта адвокат Яцинич Р.С. визнав в судовому засіданні факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , та лише заперечив щодо дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважає, що ОСОБА_3 слід визнати померлим з дати набрання рішення законної сили. Просить рішення суду залишити без змін.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що стверджується його особистим підписом(а.с.225).

Від представника ОСОБА_1 -адвоката Луки Тараса Миколайовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотововане тим, що адвокату необхідний час для ознайомлення з матеріалами справи та він зайнятий у іншому суді.

Колегія суддів відхилила зазначене клопотання. З ордеру про надання правничої допомоги вбачається, що договір укладений 04 лютого 2023 року, тому в адвоката було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та формування правової позиції. Зайнятість в іншому судовому засіданні не підтверджена жодними належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника Міністерства Оборони України Лесик-Гошко О.Є., перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до наказу від 01.11.2013р. №243 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 , солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , прибувшого з Івано -Франківського ОВК, призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.11.2013р. №150-К, старшим хіміком 2 відділення взводу радіаційної, хімічної та біологічної розвідки, з 01.11.2013р. зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення, а на котлове (обід) з 04.11.2013р.(а.с.3)

Згідно з наказом від 27.08.2014р. №211 командира ВЧ НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_3 з 27.08.2014р. вибув у відрядження до ст. ОСОБА_8 (с. Богуславка) Харківської області з подальшим вибуттям в район проведення АТО для виконання завдань за призначенням.(а.с.18)

Актом службового розслідування по факту травмування (поранення) та невстановлення місця знаходження військовослужбовців 2 БТГр, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 16 год.30 хв. під час виконання бойових завдань в зоні АТО , біля населеного пункту Цвітні Піски, підрозділ потрапив у засідку , по колоні вівся вогонь з обох боків із стрілецької зброї,РПГ,ПКМ,озброєння БМП, озброєння танка,дорога була замінована керованими протитанковими мінами ТМ-62. Підрозділ 5 аеромобільно-десантної роти здійснював контрзасадні дії, вів вогонь із стрілецької зброї,РПГ,озброєння БТР-80, озброєння танку. З початку зайняли кругову оборону та відбивали настик противника , в подальшому проходили засаду в русі на техніці. Кількість противника складала 240-260 чоловік . Після прибуття підрозділу в район населеного пункту Щастя приблизнго о 17 год. при перевірці особового складу було виявлено відсутність БТР-80 №129 та перелічених в акті військовослжубовців в тому числі військокослужбовця 2 БТГр - стрільця номеру обслуги аеромобільно - десантної роти аеромобільно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 (а.с.4-9).

За фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 11.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2,3 ст. 258, п.1 ч.2 ст. 115 та ч. 1 ст. 146 КК України.

Відповідно до висновку судово - медичного експерта Старобільського міжрайонного відділення ЛОБ СМЕ Соляного О.М. №234, початок експертизи 08.09.014р. з 20 до 21.00 год., кінець експертизи 30.09.2014р., досліджено труп чоловічої статі із встановленням судово - медичного діагнозу, зокрема, термічні опіки вогнем 3АБ-4ст. голови, тулуба та кінцівок до 95% поверхні тіла, опіковий шок; смерть невідомого чоловіка настала приблизно за 2-3 доби до моменту дослідження трупа.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Ю.О. Колеснікової від 28.10.2014р. №20-831 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які наведено в таблиці результатів дослідження.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Ю.О. Колеснікової від 08.12.2014р. №20-1160 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які наведено в таблиці результатів дослідження.

Даним висновком встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , можуть бути біологічними батьками невстановленої особи чоловічої генетичної статі, біологічний зразок якої був досліджений у висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС у Запорізькій області від 22.10.2014р. №473 у об"єкті №11 (акт СМЕ №234). Ймовірність даної події складає 99,9966%.(а.с.101)

Постановою слідчого відділу СУ УМВС України в Івано - Франківській області старшого лейтенанта міліції І.М. Сохана від 28.01.2015р. в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2014 за № 0003026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, визнано труп особи чоловічої генетичної статі №234 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Івано - Франківська, місце проживання якого зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .(а.с.105-106)

Відповідно до постанови прокурора відділу прокуратури Івано - Франківської області радника юстиції В. Мартинюка від 24.03.2015р. встановлено, що Слідчим управлінням УМВС України в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003026 від 27.09.2014 за ч.1 ст. 115 КК України, за заявою ОСОБА_1 про безвісно зниклого сина - ОСОБА_3 , який у складі 80 аеромобільної бригади ЗСУ виконував завдання у зоні проведення АТО у Луганській області. 31.08.2014р. в останнє підтримував телефонний зв`язок із рідними, після чого його місцезнаходження було не відоме.

Відповідно до висновку судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України Р.О. Онопрійчука від 06.02.2018р. №19/10-3/847-СЕ/17, встановлено генетичні ознаки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об"єкт №1), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (об"єкт №2) та біологічного зразка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об"єкт №3); ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , можуть бути біологічними батьками особи чоловічої генетичної статі, останки якої досліджені у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України №20-546 від 17.11.2016р., ймовірність даної події складає 99,999%; генетичні ознаки біологічного зразка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об"єкт №3) збігаються з генетичними ознаками фрагменту плечової кістки трупа №234 (об"єкт №3), встановленими у висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України №20-546 від 17.11.2016 року (а.с.112-116).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у справі є дотстаньо доказів,які свідчать про те, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час безпосередньої участі в антитерористичній операції проти російських окупантів, тобто за обставин, що загрожували йому смертю.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення.

Такого висновку, суд апеляційної інсианції дійшов з врахуванням наступних вимог процесуального та матеріального законодавства.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд суд розглядає в порядку окремого провадження справи визначений у частині 2 ст.293 ЦПК та такими серед інших є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ч.1 ст.307 ЦПК УКраїни).

Відповідно до ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналіз зазначених норм закону, свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , виконуючи завдання у зоні АТО, міг загинути 05.09.2014р. в результаті терористичного акту, що був здійснений російським військовим угруповуванням.

Разом з тим, зазначивши в резолютивній частині рішення про встановлення факту загибелі ОСОБА_3 , суд вийшов за межі вимог заяви, оскільки заявник не звертався з вимогою про встановлення факту загибелі військовослужбовця.

Як свідчить аналіз ч. 2 ст.293 ЦПК оголошення фізичної особи померлою та встановлення фактів, що мають юридичне значення є за своєю природою різними заявами окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі існує спір про право, зокрема право заінтересованих осіб на отримання одноразової грошової допомоги, яке вони втрачають у випадку оголошення померлим їх сина з 05.09.2014 року, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки саме смерть ОСОБА_3 є підставою для призначення такої допомоги.

З приводу дати смерті, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

З матеріалів справи встановлено, що днем вірогідної смерті ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується актом службового розслідування по факту невстановлення місця знаходження військовослужбовців 2 БТГр в якому зазначено, що обставинами за яких стався випадок невстановлення місцезнаходження військовослужбовців є те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 16 год.30 хв. під час виконання бойових завдань в зоні АТО , біля населеного пункту Цвітні Піски , підрозділ в якому перебував військовослужбовець ОСОБА_3 потрапив у засідку, по колоні вівся вогонь з обох боків з стрілецької зброї , РПГ, ПКМ, озброєння БМП, озброєння танка, дорога була замінована протинаковими мінами ТМ-62. Зазначені обставини загрожували смертю фізичній особі та дають підставу припускати її загибель. За фактом смерті ОСОБА_3 порушена кримінальна справа, в якій проведено ряд генетичних експертиз з метою встановлення його смерті.

Доводи апеляційної скарги про те, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це, не можуть бути взяті до уваги, оскільки ОСОБА_3 виконуючи бойове завдання в зоні АТО міг загинути в результаті збройного конфлікту, а тому обов`язковому застосуваннюу цій справі підлягає друге речення ч.3 ст.46 ЦК України.

Твердження апеляційної скарги про те, що заявником у справах про оголошення особи померлою може бути лише фізична особа, а тому військова частина не могла звертатись з такою заявою, а також що мета вказана в заяві не відповідає дійсності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до пункту 1.18 глави 1 розділу III ІНСТРУКЦІЇ з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яка була чинною на час звернення з заявою до суду, особовий склад, який вибув із військових частин, виключається зі списків у такі строки: військовослужбовці, які загинули (померли), визнані на підставі рішень суду безвісно відсутніми чи оголошені померлими, звільнені з військової служби, а також переміщені до інших військових частин або направлені на навчання до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти,- з дня смерті (загибелі) або з дня набрання чинності відповідними рішеннями суду чи оголошення померлим (у день вибуття - для звільнених, переміщених або направлених на навчання військовослужбовців), відтак мета зазначена в заяві відповідає вимогам чинної на цей час Інструкції та процесуального законодавства, а заявник має право на звернення з такою заявою до суду.

З врахуванням наведеного, суд першої інстагції дійшов правильного висновку, що заява є обґрунтованою та є всі підстави оголосити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права , яке полягає у тому, що у резолютивній частині рішення суд визнав встановленим факт загибелі ОСОБА_3 , заява про оголошення фізичної особи померлою таких вимог не містить, тобто суд вийшов за межі заяви.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України),тому суд апеляційної інстанції змінює резолютивну частину рішення, а мотивувальна частина залишається без змін.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 липня 2023 року змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

Визнати померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Івано-Франківська, пропавшого безвісти в с.Цвітні Піски Словяносербського району Луганської області за обставин, що загрожували йому смертю при виконанні військового обов`язку в бою за свободу і незалежність України внаслідок збройного конфлікту під час антитерористичної операції проти збройної агресії російської федерації.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк