печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Ковалівській В.В.,

за участю:

позивача-1: не з`явився,

позивача-2: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

відповідача-3: не з`явився,

відповідача-4: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - позивач-1), ОСОБА_6 (далі - позивач-2) звернулись до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач-1, ТДВ СК «Альфа-Гарант»), Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - відповідач-2, ПАТ «НАСК «Оранта»), ОСОБА_3 (далі - відповідач-3, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - відповідач-4, ОСОБА_4 ), в якому просять стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 2 051,35 Євро, що еквівалентно 69 505,89 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належить транспортний засіб - автомобіль марки FORD KUGA, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

09.08.2019 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 547 км + 400 м Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю водія ОСОБА_4 , який, керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , належним на праві приватної власності ОСОБА_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який користувався та продовжує користуватись цим транспортним засобом, а також після ДТП здійснив ремонтні роботи з відновлення транспортного засобу.

В результаті ДТП автомобіль FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

09.08.2019 року працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 194349 відносно ОСОБА_4 , який своїми діями порушив вимоги п. 2.3Б, 13.1 Правил дорожнього руху України.

30.09.2019 року постановою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/2813/19 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Після ДТП ОСОБА_5 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування.

10.10.2019 року МТСБУ надало відповідь з відмовою у відшкодуванні шкоди, оскільки відповідальність винуватця ДТП застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

18.02.2020 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про відшкодування шкоди до ПАТ «НАСК «Оранта», проте 26.03.2020 року отримав відмову у відшкодуванні шкоди у зв`язку з наявністю у винуватця ДТП чинного полісу, укладеного з ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Таким чином, у винуватця ДТП встановлено наявність двох полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

01.10.2020 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» направлено заяву з вимогою виплати страхового відшкодування.

12.10.2020 року до вказаних страхових компаній повторно направлено заяви з вимогою виплати страхового відшкодування.

02.02.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» надало відповідь, що заявник пропустив строк на таке звернення, а тому не має права на відшкодування.

Позивачі є громадянами Федеративної Республіки Німеччини, тому не мали можливості отримувати поштові відправлення вчасно, перебуваючи на території Німеччини.

Після проведення ремонтних робіт ОСОБА_8 було надано розрахунок ремонтних робіт з СТО, вартість яких склала 2 051,35 Євро.

Вказану вище матеріальну шкоду позивачам відшкодовано не було.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), п. 4 постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, позивачі звернулись з даним позовом до суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено підготовче засідання на 06.07.2021 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 24.02.2022 року.

21.12.2021 року до суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив обґрунтований тим, що 12.08.2019 року до ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло повідомлення ОСОБА_4 про вказану у позові ДТП. 16.01.2020 року до ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло звернення ОСОБА_1 щодо надання відповіді стосовно результатів розгляду ДТП та наданих документів. ПАТ «НАСК «Оранта» листами від 18.02.2020 року № 09-02-22-1858 та від 18.02.2020 року № 09-02-22-1857 повідомило ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , що за інформацією з Централізованої бази даних МТСБУ на момент настання ДТП автомобіль RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхувальник не надав ПАТ «НАСК «Оранта» жодної інформації про раніше укладені діючі на момент ДТП договори страхування цивільно-правової відповідальності наземного транспортного засобу, тому договір, укладений ним з ПАТ «НАСК «Оранта» є нікчемним, а страховик не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 . На наступні звернення ОСОБА_1 ПАТ «НАСК «Оранта» надало аналогічні відповіді від 26.03.2020 року № 09-02-16/3265 та від 24.05.2020 року № 09-02-16/4779. Так, відповідно до ст. 989 ЦК України якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Поліс № АО/5170020 було укладено між ОСОБА_3 та ПАТ «НАСК «Оранта» 14.02.2019 року, а виданий ТДВ «СК «Альфа-Гарант» поліс № АМ/5136714 вже мав статус діючого станом на 14.02.2019 року. З огляду на зазначене, ПАТ «НАСК «Оранта» не є відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди, завданої позивачам внаслідок ДТП.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 15.06.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.09.2022 року.

28.06.2022 року до суду надійшов відзив відповідача-1 на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_4 , полісом № АМ/5136714. ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю позивача, оскільки позивач через представника направив до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування лише 12.10.2020 року, тобто більше ніж через рік після ДТП, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у силу ст.ст. 35, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, на момент отримання ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяви від позивача пошкоджений автомобіль вже був відновлений, що суперечить ст. 33 вказаного Закону.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року відкладено розгляд справи на 23.01.2023 року.

Позивачі у судове засідання не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивачів подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 09.08.2019 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 547 км, 400 м сталася ДТП за участю водія ОСОБА_4 , який, керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з транспортним засобом FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Транспортний засіб - автомобіль марки FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 .

Транспортний засіб - автомобіль RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

В результаті ДТП автомобіль FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

Згідно з копією рахунку та картки гарантії Експертів з кузовів та фарбування IDENTICA від 06.09.2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , становить 2 051,35 Євро.

Відповідно до копії листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 24.05.2020 року цивільно-правова відповідальність водія RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.02.2019 року № АО/5170020. Згідно з копією поліса № АО5170020 (діючого на 09.08.2019 року), цивільно-правову відповідальність водія автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , було забезпечено ПАТ «НАСК «Оранта».

Згідно з копією поліса № АМ5136714 (діючого на 01.01.2019 року, 01.02.2019 року, 13.02.2019 року, 09.08.2019 року) цивільно-правову відповідальність водія автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_4 , VIN-код НОМЕР_5 , було забезпечено ТДВ СК «Альфа-Гарант». Зазначене також підтверджується копією відповіді від Національної поліції України (ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ № 324404).

Згідно з випискою із відомостей єдиної централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб з VIN-кодом НОМЕР_5 на момент вчинення ДТП - 09.08.2019 року був забезпечений двома полісами: № АМ5136714 та № АО5170020.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.09.2019 року у справі № 450/2813/19 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

05.09.2019 року ОСОБА_5 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Листом від 10.10.2019 року МТСБУ надало відповідь ОСОБА_8 про відмову у відшкодуванні шкоди, оскільки відносно автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № 5170020.

12.08.2019 року до ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло повідомлення ОСОБА_4 про ДТП.

Листом від 18.02.2020 року № 09-02-22-185816.01.2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» надало відповідь ОСОБА_8 на його запит від 16.01.2020 року, що за інформацією з Централізованої бази даних МТСБУ на момент настання ДТП автомобіль RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант»; страхувальник не надав ПАТ «НАСК «Оранта» жодної інформації про раніше укладені діючі на момент ДТП договори страхування цивільно-правової відповідальності наземного транспортного засобу, тому договір, укладений ним з ПАТ «НАСК «Оранта», є нікчемним, а страховик не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 .

Листами від 26.03.2020 року № 09-02-16/3265, від 24.05.2020 року № 09-02-16/4779 ПАТ «НАСК «Оранта» надало відповіді аналогічного змісту ОСОБА_8 , а листом від 18.02.2020 року № 09-02-22-1857 - ОСОБА_4

12.10.2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 2 051,35 Євро в еквіваленті на день сплати в національній одиниці України - гривні у зв`язку з завданою шкодою автомобілю заявника винуватцем ДТП - водієм автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , застрахованого в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Листом від 27.01.2021 року № 12/365 ТДВ СК «Альфа-Гарант» надало відповідь представнику ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки заяву про виплату відшкодування заявник подав з пропущенням строку на таке звернення, встановленого п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому заявник не має права на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього Закону.

За приписами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката) (ч. 1 ст. 981 ЦК України).

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Пунктом 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування одного об`єкта з різними страховиками. У разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того ж самого об`єкта від тих саме ризиків, страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика. Невиконання такого обов`язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 759/10739/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення ДТП - 09.08.2019 року цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу RENAULT TRAFIC, VIN-код НОМЕР_5 , було забезпечено ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом № АО5170020 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АМ5136714.

При цьому, поліс № АО5170020 видано ПАТ «НАСК «Оранта» 14.02.2019 року, а поліс № АМ5136714 був виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант» раніше та станом на 01.01.2019 року вже був діючим.

Тобто, поліс № АМ5136714, виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант», був чинним як на момент укладення власником транспортного засобу RENAULT TRAFIC, VIN-код НОМЕР_5 , нового договору страхування з ПАТ «НАСК «Оранта», так і на момент настання страхового випадку.

Разом з тим, страхувальником при укладенні нового договору страхування не було повідомлено ПАТ «НАСК «Оранта» про наявність іншого договору страхування щодо забезпечуваного транспортного засобу RENAULT TRAFIC, VIN-код НОМЕР_5 .

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин поліс № АО5170020, виданий ПАТ «НАСК «Оранта», в силу п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України є нікчемним.

Відтак, ПАТ «НАСК «Оранта» не є відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу ОСОБА_2 внаслідок ДТП за участю транспортного засобу RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , який забезпечений за полісом № АМ5136714, укладеним з ТДВ СК «Альфа-Гарант», чинним на момент вчинення ДТП, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, заявлених до ПАТ «НАСК «Оранта».

Стосовно позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, заявлених до ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 ст. 35 цього Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на приписи ст. 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

У такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відтак, у силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями пп 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене, вбачається, що закріплене в положеннях пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 09.08.2019 року, а із заявою про сплату страхового відшкодування представник ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» 12.10.2020 року, тобто після спливу передбаченого законом річного строку.

З огляду на вищевказані правові норми, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та встановлені судом обставини щодо неподання потерпілою особою заяви на виплату страхового відшкодування за полісом № АМ5136714 протягом одного року з моменту ДТП, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, заявлених до ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Стосовно позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, заявлених до відповідача-3 та відповідача-4, суд зазначає наступне.

У постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Тобто, постраждалий має подати позов до винної у ДТП особи тільки у випадках, передбачених у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. А за загальним правилом позов подається до страховика винної у ДТП особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 цього Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

За положеннями ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.09.2019 року у справі № 450/2813/19, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Власником транспортного засобу - автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_3 , яким було завдано шкоду внаслідок ДТП, є ОСОБА_3 .

З огляду на те, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188, для відшкодування солідарно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивачами здійснено відновлювальний ремонт автомобіля FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , який зазнав механічних пошкоджень, за власний кошт, що підтверджується копією рахунку та картки гарантії Експертів з кузовів та фарбування IDENTICA від 06.09.2019 року, за яким вартість ремонтних робіт автомобіля FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , становить 2 051,35 Євро.

Отже, матеріалами справи підтверджується матеріальна шкода, завдана транспортному засобу, належному на праві власності ОСОБА_7 .

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля FORD KUGA, номерний знак НОМЕР_2 , визначена у вищевказаному рахунку, відповідачем-3 та відповідачем-4 не оспорювалась.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої ДТП, заявлені до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 23.02.2021 року № 0.0..1.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача-3 та відповідача-4 на користь позивача підлягають стягненню солідарно 908 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 977, 981, 989, 990, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 353-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 2 051 (дві тисячі п`ятдесят один) Євро 35 євроцентів, що еквівалентно 69 505 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 89 коп. за курсом НБУ станом на час подання позову до суду.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - відмовити.

Позивач-1 - ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 .

Позивач-2 - ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_7 .

Відповідач-1 - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, .

Відповідач-2 - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, .

Відповідач-3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач-4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 02.02.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький