Номер провадження: 22-ц/813/3877/23
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пінькової К.Ю.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року,

постановлену Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Калініченко Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» про визнання дій протиправними, стягнення надмірно переплаченої суми грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, постановленою з порушеннями цивільно-процесуального законодавства та конституційного права позивача громадянки України на судовий захист, просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову, постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд неправильно застосував норми процесуального права, допустив суттєве порушення та ігнорування конституційного права позивачки на судовий захист, які захищені ст. 55 Конституції України, вважав заяву про забезпечення позову необґрунтованою, а заявлені заходи забезпечення позову - таким, що не відповідають заявленим вимогам до предмету позову; судом першої інстанції належним чином не досліджені докази неправомірності дій відповідача, незважаючи на те, що між сторонами існує спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів і не надана їм належна оцінка, що при цьому існує реальна імовірність позбавлення прав позивача на отримання послуг до вирішення спору по суті, а у разі відключення поновлення прав за такий період є неможливим; суд не врахував що такі заходи є тимчасовими та необхідні для захисту прав особи, права якого можуть бути порушені у зв`язку із невжиттям таких заходів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися від представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» надійшла заява про розгляд справи з їх відсутності, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогах оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Співвласники зазначеного будинку створили ОСББ «Люстдорф 139/1» з метою сприяння використання та управління вказаним будинком.

29.03.2022 без будь-якого попереднього попередження з боку ОСББ» Люстдорф 139/1» було здійснено відключення належної заявниці квартири від водопостачання, а 30.04.2022 року повторно вчинено ці дії, з підстав наявності заборгованості.

За наслідком вказаних дій з боку ОСББ «Люстдорф 139/1», заявниця була вимушена звертатись до деяких органів з відповідними заявами і скаргами з метою поновлення порушених прав, у тому числі до правоохоронних, за наслідком чого відомості про повідомлене нею кримінальне правопорушення були зареєстровані 27.04.2022 року в ЄРДР за №0000317.

12.07.2022 заявницею було отримано відповідь з Київської районної адміністрації Одеської міської ради, у відповідності до якої вона дізналась, що відключення її квартири від водопостачання було здійснено на підставі прийнятого рішення загальних зборів ОСББ «Люстдорф 139/1», оформленого протоколом від 08.06.2022.

Позивачкою зазначено, що з боку ОСББ «Люстдорф 139/1», їй незаконно нараховано заборгованість з послуг за постачання електроенергії, та наразі вчиняються дії з відключення електроенергії до належної їй квартири.

Вищезазначені підстави зумовили її на звернення до суду з відповідним позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1», в якому просила суд визнати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, в тому числі припиняти постачання електричної енергії, водопостачання та водовідведення, які надаються ОСОБА_1 власнику квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» на користь позивача надмірно сплачені грошові кошти по оплаті за централізоване постачання холодної води і відведення стічних вод та постачання електроенергії у розмірі 17926,16 грн.

З метою поновлення її прав та забезпечення виконання майбутнього рішення суду позивачка вважає за необхідним вжити заявлені заходи забезпечення позову.

Суд першої інстанції залишаючи без задоволення заяву про забезпечення позову, вважав, що заявником не доведено і не підтверджено жодним доказом, що невжиття заявлених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, не доведено, яким чином заявлені заходи забезпечення позову гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про визнання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, в тому числі припиняти постачання електричної енергії, водопостачання та водовідведення, які надаються ОСОБА_1 власнику квартири АДРЕСА_1 та стягнення надміру сплаченої суми грошових коштів. Отже, суду не надано доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист її прав стане неможливим без вжиття вищезазначених заходів.

Аналіз змісту наданих апеляційному суду матеріалів свідчить про те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу надання відповідачем до житлового приміщення позивача комунальних послуг, а також законності його дій щодо можливості відключення цього приміщення позивача від комунікацій у разі виникнення у нього заборгованості.

Оскільки предмет позову стосується саме перевірки законності постачання позивачу комунальних послуг відповідачем та наявності в останнього законних повноважень щодо відключення позивача від комунікацій у разі виникнення в нього заборгованості, заявник звернувся із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вживати дії щодо відключення позивача від комунальних послуг на час вирішення спору.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить визнати відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, припиняти постачання електричної енергії, водопостачання, водовідведення.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» та його працівникам і будь-яким залученим ним особам вчиняти певні дії, а саме: призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання, водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , є співмірним із заявленими ним вимогами, суд першої інстанції відмовляючи заявнику у забезпеченні позову, не врахував, що на стадії невирішеного спору між позивачем та відповідачем існує реальний ризик впливу відповідача на позивача шляхом припинення постачання та передчасного відключення позивача від комунальних послуг, від яких залежить життєзабезпечення житла позивача, дотримання санітарно-гігієнічних норм та правил, які відповідають стандартам житлових приміщень.

Крім того, слушним є посилання скаржниці на Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», пунктом першим якої якою заборонено припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню під час військового стану, зокрема і у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі .

Вказаного суд також помилково не врахував, що призвело до ухвалення помилкового процесуального судового рішення у справі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року про залишення без задоволення заяви про забезпеченні позову скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне зазначити про заборону вказаних дій не невизначеному колу осіб, а лише відповідачу в особі його керівництва, його працівникам та будь-яким іншим залученим ним особам.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 149-150 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1» про визнання дій протиправними, стягнення надмірно переплаченої суми грошових коштів шляхом заборони керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф139/1» та його працівникам та будь-яким іншим залученим ним особам вчиняти певні дії, а саме призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання і водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 24 січня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко