Ухвала

26 січня 2023 року

м. Київ

справа № 337/6503/21

провадження № 61-1064ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та майну фізичної особи у результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»

(далі - ТДВ «СК «Кредо»), в якому просив стягнути з відповідача 200 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та 64 558,60 грн витрат на ремонт, належного позивачу автомобіля у результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов обґрунтовано тим, що 02 вересня 2019 року водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на повороті з моста Преображенського на пр. Інженера Преображенського у м. Запоріжжі, не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив його перекидання на узбіччя дороги. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, якими завдано шкоду його здоров`ю. По факту ДТП відомості в ЄРДР було внесено 02 вересня 2019 року за № 0003077 з кваліфікацією за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Позивач вважав, що з огляду на подію ДТП та її наслідки, йому спричинено майнову шкоду у вигляді витрат, пов`язаних з лікуванням, втрат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності, втрат пов`язаних зі стійкою втратою працездатності та моральну шкоду. Оскільки на час ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , який є власником автомобіля «ВАЗ-21101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ СК «Кредо», то посилаючись на вищенаведені обставини, просив суд стягнути з останнього 200 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та 64 558,60 грн витрат на ремонт, належного позивачу автомобіля у результаті ДТП.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 34 566,10 грн страхового відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням; 43 639,17 грн страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності; 75 114,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності; 7 665,96 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього - 160 985,23 грн. Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року скасовано рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 Компенсовано ТДВ «СК «Кредо» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 2 414,77 грн.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у січні 2023 року подала до Верховного Суду через систему «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2022 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі 264 558,60 грн (200 000,00 грн + 64 558,60 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Посилання представника заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу касаційного оскарження, не заслуговують на увагу, оскільки з указаної підстави підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю фізичної особи відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак