Справа № 201/6472/20
Провадження № 2др/201/14/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

06 лютого 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Помельнікової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі заяву відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 від 19.12.2022р., яка надійшла суду поштою 23.01.2023р., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 201/6472/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, поділ автомобіля шляхом припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та відшкодування вартості частки у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2020р. ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна (а.с. № 3-7 т. № 1).

27.08.2020р. ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ автомобіля шляхом припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та відшкодування вартості частки у спільному майні (а.с. № 107-111 т. № 1).

05.01.2021р. ОСОБА_1 подала уточнений зустрічний позов, де ОСОБА_1 доповнила свій зустрічний позов вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. № 7-10 т. № 2).

14.12.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про відмову у задоволенні, як позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна, так і зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, поділ автомобіля шляхом припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та відшкодування вартості частки у спільному майні (а.с. № 229-232 т.№2).

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_1 19.12.2022р. засобами поштового зв`язку суду направила заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява надійшла в суд 23.01.2023р. (а.с. № 2 т.№ 3).

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 посилалася на те, що тривалий час її інтереси представляв адвокат Романенко П.В., який потім був мобілізований на військову службу. В цій заяві ОСОБА_1 просила суду стягнути з ОСОБА_2 (позивача за основним позовом) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яка здійснювалася саме цим адвокатом 22 000грн., до заяви долучила копію Договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди від 15.07.2020р., копію Акту здачі-приймання наданих послуг від 19.12.2022р. та квитанції про перерахування грошових коштів (а.с. № 3-12 т. № 3).

Копія заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду вручена 26.01.2023р. позивачу ОСОБА_2 в суді особисто, про що наявні підтвердження (а.с. № 16 т. № 3).

Позивач за основним позовом ОСОБА_2 01.02.2023р. подав суду заяву, з якої вбачається, що він заперечує проти стягнення з нього витрат, які були понесені ОСОБА_1 на оплату правничої допомоги, оскільки в задоволенні її зустрічного позову відмовлено (а.с. № 17-20 т. № 3).

Питання про ухвалення додаткового рішення судом вирішується в судовому засіданні 06.02.2023р. без виклику сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами з огляду на положення ч.4, ч.5 ст. 270 та ч.2 ст. 247 ЦПК України, оскільки виклик сторін для вирішення процесуального питання про ухвалення додаткового рішення суду здійснюється лише у разі необхідності, якої в даній цивільній справі немає, оскільки копія заяви відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 від 19.12.2022р. про ухвалення додаткового рішення суду вручена ОСОБА_2 особисто 26.01.2023р. та від нього 01.02.2023р. надійшли суду письмові заперечення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині її судових витрат на оплату професійної правової допомоги, яка здійснювалася саме адвокатом Романенком П.М., надані письмові докази таких судових витрат позивачки, приймаючи до уваги результати вирішення цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні заяви про ухвалення судового рішення слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення розглядається у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, яка здійснювалася саме адвокатом Романенком П.М., суд вважає, що така заява надійшла суду у строк, який передбачено законом, оскільки до заяви долучено опис вкладення та конверт з відтисками печатки від 19.12.2022р. (а.с. № 13, 14 т. № 3).

До заяви від 19.12.2022р. про ухвалення додаткового рішення суду, яка надійшла суду поштою 23.01.2023р., долучено копію Договору про надання правової допомоги та Додаткової угоди від 15.07.2020р., копію Акту здачі-приймання наданих послуг від 19.12.2022р. та квитанції про перерахування грошових коштів (а.с. № 3- 12 т. № 3).

В матеріалах справи також наявний ордер адвоката Романенка П.М. від 15.07.2022р. (а.с. № 244 т. № 1) та дані про його тсвідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 20.11.2006р. (а.с. № 243 зв. ст. № 2).

Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, які понесені ОСОБА_1 , на професійну правничу допомогу, яка здійснювалася саме адвокатом Романенком П.М, приймаючи до уваги, що в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, поділ автомобіля шляхом припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та відшкодування вартості частки у спільному майні рішенням суду від 14.12.2022р. відмовлено в повному обсязі, то і підстав для стягнення цих судових витрат з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_1 немає.

За вищезазначеного в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати ОСОБА_1 , які нею понесені по оплаті витрат на професійну правничу допомогу, яка здійснювалася саме адвокатом Романенком П.М., слід відмовити.

Варто зазначити, що додатковим рішення від 23.12.2022р. в задоволенні заяви представника відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 адвоката Носика Б.М. від 20.12.2022р. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 201/6472/20 також відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст. 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 від 19.12.2022р., яка надійшла суду поштою 23.01.2023р., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 201/6472/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ майна та визнання права власності на частину майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, поділ автомобіля шляхом припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та відшкодування вартості частки у спільному майні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.