Справа № 359/6623/23
Провадження № 2/359/2147/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив : розмір аліментів, визначений судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2021 року (справа № 359/12093/21), змінити; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткова них мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 грудня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

13 травня 2022 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_5 .

Позивач просить змінити (зменшити) розмір аліментів, посилаючись та те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_4 , яка після народження дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не отримує доходів крім соціальної допомоги. ОСОБА_1 вважає, що його матеріальне становище змінилось, оскільки народження другої дитини потребує, з його боку, додаткових фінансових витрат. Тому, позивач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

21 вересня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З народження і по теперішній час дитина проживає разом з матір`ю. 09 грудня 2021 року судовим наказом Бориспільського імськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Представник відповідача зазначає, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тверджень про погіршення майнового стану. Навпаки, за останні пів року розмір виплат, в рахунок оплати аліментів, значно зріс, що вказує на поліпшення матеріального становища позивача. До того ж, позивач є працездатним та працює охоронцем в ТОВ «Аргус Безпека». Крім того, ОСОБА_1 надає будівельні послуги, що підтверджується оголошеннями розміщеним у соціальній мережі «Фейсбук». Разом з тим, відповідач, не зважаючи на свою вкрай не високу заробітну плату одноособово, з усіх сил намагається забезпечити гідний розвиток своєї доньки, докладає усіх усиль для її якнайкращого дитинства.

03 жовтня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що доводи відзиву є надуманими. Так, збільшення доходів позивача пов`язано із нормативним збільшенням мінімальної заробітної плати та відповідним перерахунком зарплати на підприємстві. Таке збільшення є компенсацією інфляційних процесів в Україні, збільшення споживчих цін, що є загальновідомим фактом, а тому не може бути оцінено як збільшення доходів.

До доводів про додаткові доходи поставився критично, оскільки скрін-шот сторінки соціальної мережі стосується публікації дворічної давності, і саме по собі отримання доходів не підтверджене.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Представник відповідача направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги не визнає та просила відмовити.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши відзив на позовну заяву відповідача, відповідь на відзив позивача, а також докази, наявні в матеріалах справи вважає, приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховую-ться висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наведене, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

09 грудня 2021 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний судовий наказ набрав законної сили 09 грудня 2021 року.

09 лютого 2022 року Бориспільським ВДВС Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 68557308 з виконання вказаного судового наказу.

Судом також встановлено, що 13 травня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 13 травня 2022 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24 травня 2023 року.

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесеної 10 лютого 2022 року головним державним виконавцем Борис-пільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шведом Р.М. вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримує дохід в ТОВ «Аргус Безпека».

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У частині 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

В свою чергу, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встанов-леного розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імператив-ної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі за №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Згідно постанови Верховного Суду України від 28 травня 2021 року у справі за №715/2073/20, народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості : у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним право-порушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріаль-не становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначе-ному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан та у нього від іншого шлюбу з ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 , у зв`язку з чим матеріальне стано-вище змінилось. Однак, позивач не надав суду жодних доказів того, що його матеріальний стан погіршилось, а з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась, або що його доходи, в порівнянні з датою ухвалення судового наказу, зменшились.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Проте, на думку сумку, окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Сама по собі обставина того, що дружина позивача ОСОБА_4 , після народження дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не отримує доходів крім соціальної виплати, не може впливати на баланс рівності обов`язку батьків щодо дитини, а лише може бути стимулюючою обставиною для позивача ОСОБА_1 для вживати заходів щодо збільшення власних доходів.

Судом враховано, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

В свою чергу, судом встановлено, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відтак, суд приходить переконання, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 133, 141, 247, 259-260, 263,265, 268, 353, 354 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 грудня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлєва