Справа № 344/4897/21
Провадження № 2/344/278/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 01.04.2018 року по вул. Пасічна, 20 в м. Івано-Франківську було викрадено транспортний засіб марка Мазда СХ-5 д.н.з. НОМЕР_1 , який було застраховано ПАТ «СК АХА Страхування» правонаступником якого є ПАТ «Страхова компанія «АРКС» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №58020а8і від 06.03.2018 року. В день викрадення транспортного засобу позивач повідомив страхову компанію про подію за телефоном контакт-центру, який вказаний в п. 1 Договору, та правоохоронні органи у зв`язку з цим відкрито кримінальне провадження №0001286. 03.04.2018 року позивач подав до відповідача заяву про незаконне заволодіння транспортним засобом та пояснення, а також надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 18.06.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та складання страхового акту. 20.06.2018 року відповідач направив на адресу позивача лист у якому вказав, що відповідно до п. 29.15 Договору, Страховик має право відстрочити складання страхового акту (прийняття рішення за подією) у випадку: якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання Страхувальником страхового відшкодування, - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на 3 (три) місяці з дня отримання від страхувальника заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації, передбачених розділом 28 договору. Виходячи з того, що заяву про виплату страхового відшкодування та складання страхового акту подав у червні 2018 року - тримісячний термін минув у вересні 2018 року, однак жодних дій з боку відповідача щодо складання страхового акту не вчинено. 26.10.2018 року повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав копію листа Івано-Франківського відділу поліції Головного управління поліції України в Івано-Франківській області від 24.10.2018 року №Я25/108/46/02-2018, у якому вказується, що позивача визнано потерпілим від злочину, в ході проведення досудового розслідування вилучено свідоцтво про реєстрацію викраденого т/з, та два ключі від замка запалювання викраденого автомобіля, які зберігаються в камері речових доказів Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області. На виконання умов розділу 18 договору позивачем сплачено страховий платіж в сумі 37 506 грн. 60 коп. за весь період дії договору страхування (п. 18.2 Договору). Відповідно до розділу 25 договору «Страхові ризики. Страхові випадки», відповідач взяв на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 25.2 Договору. Пунктом 25.2.1. визначено, що до страхових ризиків належить - викрадення. Строк дії Договору з 06.03.2018 року по 06.03.2019 року (п. 19 Договору). Пунктом 11 Договору визначено суму страхового відшкодування у випадку настання страхового випадку в розмірі 622000,00 гривень, п.10.1 Договору визначено, що франшиза у випадку викрадення встановлюється в розмірі 0,00% від страхової суми, встановленої на відповідний період дії Договору. Пунктом 26.1.3. Договору визначено, що відповідач зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та строк згідно розділу 29 Договору. Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування в розмірі 622000,00 гривень. Відповідно до зазначеного позивач просив суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №58020а8і від 06.03.2018 року в розмірі 622000,00 гривень, матеріальні збитки за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі: 39497 грн. 00 коп. - пеня; 110696 грн. 00 коп. - інфляційні збитки; 47234 грн. 76 коп. - 3% річних, моральну шкоду в розмірі 100000,00 гривень, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач подав суду заяву про розгляд спору без його участі.

Відповідач подав суду відзив, в якому розміщено письмове заперечення проти позову по суті спору. Так у відзиві вказано, що ОСОБА_1 , подав другий, ідентичний позов до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, хоча на сторінці 4 позову (абз. 10), який по справі № 344/4897/21 позивач повідомив Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області про те, що ним не подано позову до цього самого відповідача з тим самим предметом із тих же підстав.

Також за змістом відзиву відповідачем визнано обставину укладення між сторонами 06/03/2018 договору страхування транспортного засобу Мазда СХ-5 д.н.з. НОМЕР_1 ; подання позивачем 01.04.2018 р. шляхом телефонного звернення до контакт-центру Страховика повідомлення про настання події, а саме: незаконне заволодіння Мазда СХ-5 д.н.з. НОМЕР_1 , яке було в період часу з 01 год. 00 хв. 01.04.2018р. по 13 год. 00 хв. 01.04.2018р. за адресою: м. Івано-Франківськ Пасічна, 20; подання позивачем до АТ «СК «АРКС» письмової заяви від 03.04.2018 р. про незаконне заволодіння транспортним засобом НОМЕР_1 , яке було вчинено в період часу з 01 год. 00 хв. 01.04.2018р. по 13 год. 00 хв. 01.04.2018р. за адресою: м. Івано-Франківськ Пасічна, 20; внесення відомостей в ЄРДР за заявою позивача; погодження сторонами в договорі в якості страхового випадку п. 25.2.1.2. крадіжки - таємного викрадення транспортного засобу.

У відзиві на позов вказано, що згідно з п. 26.3. Договору страхування страховик має право: - перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов Договору та Правил (п. 26.3.1); - робити запити про відомості, пов`язані зі страховим випадком та належним виконанням страхувальником умов договору та правил, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ та організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також з`ясовувати причини та обставини страхового випадку (п. 26.3.3); - визнати подію нестраховим випадком та/або відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі у 30 цього Договору (п. 26.3.4.).

Відповідно до відзиву на позов згідно з п. 29.2 договору страхування, страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи та/або інформацію, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік наведено в розділі 28 Договору. Ненадання вказаних документів та/або інформації дає Страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами інформацією. Відповідно до п. 29.15. договору страхування, страховик має право відстрочити складення страхового акту (прийняття рішення за подією) у випадку: якщо у нього є сумніви в правомірності вимог на одержання страхувальником страхового шкодування, - до того часу, поки не будуть представлені необхідні докази, але не більше ніж на 3 (три) місяці з дня отримання від страхувальника заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів або інформації, передбачених розділом 28 Договору; якщо відповідними компетентними органами почато кримінальне провадження у зв`язку з настанням страхової події і ведеться розслідування обставин, які призвели до збитку, - не більше ніж на 6 (шість) місяців з моменту початку кримінального провадження (внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Про відстрочення прийняття рішення по справі позивача було повідомлено листом вих. № 5433/12ЦВ від 20.06.2018р.

18.10.2018р. Івано-Франківським ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській з результатами розгляду заяви від 03.10.2018р. адвоката Мельника А.С. по факту того, що особи шахрайським способом, в зв`язку з незаконним заволодінням спірного транспортного засобу намагалися заволодіти коштами АТ «СК «АХА Страхування» (на даний час АТ СК АРКС), до ЄРДР внесено заяву № 0003780 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються сторонами.

Так сторонами, за змістом їх письмових пояснень, не заперечено, а визнано обставину укладення ними договору страхування, визначення страховим випадком обставину викрадення автомобіля та подання позивачем повідомлення про викрадення автомобіля.

Спір сторін заснований на різній юридичній оцінці обставини виконання відповідачем його обов?язку за договором страхування щодо здійснення страхової виплати за повідомленням про настання страхового випадку.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно умов ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін), згідно статті 530 ЦК України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов визначеного змістом зобов`язання.

Відповідач не заперечив його обов?язку за змістом договору страхування, але висловив заперечення з приводу добросовісності позивача в його діях щодо подання для страхування автомобіля з метою незаконного отримання страхової виплати у зв?язку з чим звернувся до правоохоронного органу для розслідування відповідних дій позивача.

Другим запереченням відповідача проти позову є те, що відповідно до п. 29.2 договору страхування, страхове відшкодування сплачується страхувальнику тільки після того як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку. Страхувальник зобов`язаний надати страховику усі необхідні документи та/або інформацію, що підтверджують причини та розмір збитку, перелік наведено в розділі 28 Договору. Ненадання вказаних документів та/або інформації дає Страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами інформацією.

Отже зобов?язання сторін за договором страхування передбачає можливість не виконання обов?язку страховика зі здійснення страхової виплати на користь страхувальника.

Таким чином відповідачем спростовано позов в частині вимог позивача про сплив трьохмісячного строку, оскільки в 29.2 договору страхування передбачено право відповідача не здійснювати страхову виплату до моменту повного встановлення причини та розміру збитку.

Крім цього іншою підставою для відмови у виплаті страхової виплати є ненадання вказаних документів та/або інформації, що дає страховику право відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами інформацією.

Отже позивачем погоджено право страховика відмовити у виплаті відшкодування як в цілому, так і в частині збитку, не підтвердженій такими документами інформацією.

Обов?язок відповідача сплатити страхову суму кореспондує обов?язку позивача довести настання страхового випадку у виді викрадення автомобіля, а не його приховування.

Так позивачем не доведено виконання його обов?язку перед відповідачем щодо надання документів та/або інформації про обставини настання страхового випадку, що передбачено в якості його ж обов?язку за договором.

Крім цього відповідачем подано заяву про вчинення злочину за обставинами незаконного заволодіння коштами відповідача у спосіб введення в оману відповідача щодо предмету страхування та обставини викрадення предмету страхування. Вказана заява складена стосовно безпосередньо дій позивача, оскільки ним надано для огляду автомобіль на час укладення договору та ним повідомлено про викрадення автомобіля.

Так само страховий випадок у формі викрадення автомобіля підлягає встановленню на основі визначеного законом порядку розслідування злочинів. Тому на час укладення та виконання договору сторонам цього договору було відомо, що у разі виконання договору за страховим випадком щодо викрадення автомобіля підставами здійснення виплати є не само по собі повідомлення страхувальника про те, що він не віднайшов автомобіль в місці, в якому залишив його, а юридичний акт уповноваженого законом органу на встановлення факту вчинення злочину, що ухвалено у формі та в порядку, який встановлений законом для розслідування злочинів.

Пунктом 33.1 Договору визначено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Згідно з розрахунком (додаток №1) сума пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування склала 39497 грн. 00 коп.

Отже додаткові вимоги позивача до відповідача безпосередньо засновано на доведенні правових підстав для основної вимоги щодо безпідставності не здійснення страхової виплати.

В позовній заяві вказано, що «…У відповідності до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Однак вказаною постановою надано роз?яснення щодо застосування правових норм до інших відносин, ніж ті, що склалися між сторонами спору. Тому прохання позивача у застосуванні відповідного роз?яснення позбавлено правових підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В позові вказано, що «…Безпідставна невиплата страхового відшкодування з вини Відповідача завдала мені психологічного дискомфорту та моральних страждань, оскільки я правомірно очікував на дотримання Відповідачем вимог договору та чинного законодавства України. Постійне переживання через відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування спричинили сильний емоційний стрес. Протягом тривалого часу я відчував сильний головний біль, почуття образи та обурення діями Відповідача призвели до пригніченого стану. Усе це призвело до необхідності докладення зусиль із організації свого життя та захисту від наслідків неправомірних дій з боку Відповідача. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральну шкоду я оцінюю одноразово в розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок)».

Таким чином в позові не міститься будь-якого розрахунку моральної шкоди за відповідним видом страждання позивача, періодом страждань позивача, чи у залежності від безпосереднього виду дій відповідача. Також в позові не вказано, які саме позивач доклав додаткові зусилля для організації його життя, залежно від порушень його прав за договором сторін. Не вказано в позові обґрунтування моральної шкоди в частині «..захисту від наслідків неправомірних дій з боку Відповідача…». Крім цього за змістом ЦПК України саме відшкодування судових витрат забезпечує компенсацію здійснених витрат, що пов?язані із розглядом судових спорів.

Отже у відповідній частині позов не обґрунтовано будь-якими правовими підставами.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів відповідача щодо порушення його прав. Однак позивач та його представник не подали суду будь-якого спростування аргументів відповідача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №58020а8і від 06.03.2018 року, матеріальні збитки за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі: пеня; інфляційні збитки; 3% річних, моральну шкоду, судові витрати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.