печерський районний суд міста києва
Справа № 2-1356/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді -Остапчук Т.В. ,

при секретарі судових засідань - Гаманюк О.С.

за участю

представника заявника Задорожної Л. Б. представника стягувача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Задорожної Людмили Борисівни про визнання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м.Києва по справі №2-1356/12 від 06.11.2012 року, таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року представник боржника ОСОБА_3 - адвоката Задорожної Людмили Борисівни. звернулась до суду із заявою, в якій просила виконавчий лист виданий Печерським районним судом м.Києва по справі №2-1356/12 від 06.11.2012 року, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви вказує на те, що 01 серпня 2012 року Печерським районним суд міста Києва у справі № 2-1356/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ухвалено заочне рішення, яким зобов`язано ОСОБА_3 виплачувати неповнолітній ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття. На виконання вищезазначеного рішення Печерським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист за № 2-1356 від 06.11.2012 р. на підставі якого державним виконавцем відділу ДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 11.01.2013 р. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про примусове виконання рішення суду. З розрахунку заборгованості по аліментам від 20.04.2023 р. виданого головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Марків Я. Є. вбачається, що боржником ОСОБА_3 на користь стягувана ОСОБА_4 у якості аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 з 2013 року по 2022 рік були здійснені наступні платежі: - у 2013 році було сплачено аліментів у розмірі 13 600,00 грн.; - у 2019 році було сплачено аліментів у розмірі 83 837,14 грн.; - у 2020 році було сплачено аліментів у розмірі 9 350,00 грн.; - у 2022 році було сплачено аліментів у розмірі 33 994,00 грн. Стягувач, незважаючи на отримання аліментів, 31 січня 2022 року звернулася до Окружного суду у Любліні І Цивільний відділ з заявою про визнання та виконання рішення іноземного суду, в якій просила суд визнати таким, що підлягає виконанню на території Республіки Польща рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2012 року № 2-1356/12, яким суд зобов`язав ОСОБА_3 виплачувати неповнолітній ОСОБА_5 фіксовану суму в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, оскільки Стягувач разом з донькою з 2019 року проживає на території Республіки Польща ( АДРЕСА_1 ): НОМЕР_1 ), та Боржник ОСОБА_3 теж проживає на території Республіки Польща ( АДРЕСА_2 ,). У вищезазначеній заяві Стягувач не повідомила Окружному суду у Любліні той факт, що вона вже отримує аліменти на території України де здійснюється примусове виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 1 серпня 2012 року у справі № 2-1356/12. Окрім того, у розділі III вищезазначеної заяви (сторінка 6) Стягувач прямо заявляє, що вона не змогла отримати виплати аліментів та вичерпала можливості вирішення спору. Вважаємо, що підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є те, що Стягувач подав виконавчий лист та здійснює примусове стягнення аліментів одночасно у двох юрисдикціях, як на території України так і на території Республіки Польща. Тому виконавчий документ по справі 2-1356/12 виданий Печерським районним судом міста Києва повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Представник заявника в судовому засіданні просила задовольнити заяву в повному обсязі з підстав виклеєних в ній. Представник стягувача просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки вона є не обґрунтованою та надав письмові пояснення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з такого. Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року Печерським районним суд міста Києва у справі № 2-1356/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ухвалено заочне рішення, яким зобов`язано ОСОБА_3 виплачувати неповнолітній ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття. На виконання вищезазначеного рішення Печерським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист за № 2-1356 від 06.11.2012 р. на підставі якого державним виконавцем відділу ДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 11.01.2013 р. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про примусове виконання рішення суду. З розрахунку заборгованості по аліментам від 20.04.2023 р. виданого головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Марків Я. Є. вбачається, що боржником ОСОБА_3 на користь стягувана ОСОБА_4 у якості аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 з 2013 року по 2022 рік були здійснені наступні платежі: - у 2013 році було сплачено аліментів у розмірі 13 600,00 грн.; - у 2019 році було сплачено аліментів у розмірі 83 837,14 грн.; - у 2020 році було сплачено аліментів у розмірі 9 350,00 грн.; - у 2022 році було сплачено аліментів у розмірі 33 994,00 грн. Стягувач, незважаючи на отримання аліментів, 31 січня 2022 року звернулася до Окружного суду у Любліні І Цивільний відділ з заявою про визнання та виконання рішення іноземного суду, в якій просила суд визнати таким, що підлягає виконанню на території Республіки Польща рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2012 року № 2-1356/12, яким суд зобов`язав ОСОБА_3 виплачувати неповнолітній ОСОБА_5 фіксовану суму в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 24 квітня 2012 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, оскільки Стягувач разом з донькою з 2019 року проживає на території Республіки Польща ( АДРЕСА_1 ): НОМЕР_1 ), та Боржник ОСОБА_3 теж проживає на території Республіки Польща ( АДРЕСА_2 ,). У вищезазначеній заяві Стягувач не повідомила Окружному суду у Любліні той факт, що вона вже отримує аліменти на території України де здійснюється примусове виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 1 серпня 2012 року у справі № 2-1356/12. Окрім того, у розділі III вищезазначеної заяви (сторінка 6) Стягувач прямо заявляє, що вона не змогла отримати виплати аліментів та вичерпала можливості вирішення спору. Як вбачається з Виписки з банківського рахунку Боржника (відкритого на ім`я ОСОБА_8 у ОСОБА_9 ) за період з 01.06.2022 по 19.06.2023 pp. Боржником виконується рішення суду на території Республіки Польща щодо виплати аліментів з урахуванням збільшеної суми у розмірі 600 злотих у місяць, а саме ним сплачені аліменти включно по червень 2023 року. Станом на 30.06.2022 року заборгованість зі сплати аліментів боржником ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_10 відсутня. Одночасно з виконанням рішення на території Республіки Польща, так само і на території України Боржником рішення суду виконується сумлінно, а саме сплачується встановлені судом аліменти, що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментам від 21.06.2023р., відповідно до якого в Боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а натомість зазначена переплата. Відповідно до відомостей, наданих головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Марків Я. Є. у відповідь на адвокатський запит № 1/2004-06, станом на 26 червня 2023 року Стягувач ОСОБА_4 не повідомляла Солом`янський районний відділ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві про факт виконання на території Республіки Польща заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 1 серпня 2012 року у справі № 2-1356/12, та про факт стягнення на території Республіки Польща з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_7 . Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за такьл виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом. Наведені вище підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку встановленого на пред`явлення цього листа до виконання тощо. Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не w-виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В інформаційному листі ВСУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року зазначено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Вважаємо, що підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є те, що Стягувач подав виконавчий лист та здійснює примусове стягнення аліментів одночасно у двох юрисдикціях, як на території України так і на території Республіки Польща. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Статтею 432 ЦПК України, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин. Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц). З огляду на викладене, необхідно зазначити, що виконавчий лист був повернутий стягувачеві відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із стягненням аліментів на дитину в республіці Польща на підставі рішення суду від 25.10.2023 року, та не порушуються права заявника, а тому заява представника ОСОБА_3 - адвоката Задорожної Людмили Борисівни про визнання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м.Києва по справі №2-1356/12 від 06.11.2012 року, таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, оскільки ст. 432 ЦПК України передбачає перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилання представника заявника як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, те що примусове стягнення аліментів одночасно з двох юрисдикцій, як на території України та на території Республіки Польщи, не підпадає під вказаний перелік. Керуючись ст. 12, 13, 81, 258-260, 355, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Задорожної Людмили Борисівни про визнання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м.Києва по справі №2-1356/12 від 06.11.2012 року, таким, що не підлягає виконанню. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Дата складання повного тексту 01.12.2023 р Суддя Остапчук Т.В.