Провадження № 22-ц/4808/98/23
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Кузів А.В.,

з участю осіб, які подали апеляційні скарги, Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» адвоката Рокетської С.В. та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кендиша В.Ф., представника позивача адвоката Саюка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування арешту (заборону відчуження) на рухоме майно, виключення автомобіля з договору застави, за апеляційними скаргами представників Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 13 жовтня 2022 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 19 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування арешту (заборону відчуження) на рухоме майно, виключення автомобіля з договору застави.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 серпня 2016 року нею придбано у ОСОБА_2 автомобіль MERCEDES-BENZ S 420, 1999 року випуску, колір - білий, номер кузова НОМЕР_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу № 2641/2016/018746 від 18.08.2016 року (п. 2.1) вартість вищевказаного транспортного засобу становила 55 000 грн. Продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за цим Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору в суді (п. 1.2 договору купівлі-продажу).

Після укладення вказаного договору працівниками сервісного центру № 2641 було перевірено відсутність обтяжень та арештів на транспортному засобі та зареєстрованого право власності ОСОБА_1 . В подальшому, при спробі продати належний їй транспортний засіб, вона дізналася від працівників сервісного центру № 2641, що відносно транспортного засобу наявне обтяження за договором застави.

Так, згідно інформації сервісного центру № 2641 від 06.06.2019 за №31/9/1/705, на час звернення з запитом щодо транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 420 виявлено накладення заборони на відчуження на підставі договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, видавник ПАТ КБ «Приватбанк».

Позивачка вважає, що є добросовісним набувачем і їй не було відомо про договір застави, укладений 06.08.2007 ОСОБА_2 . Після ОСОБА_2 власники даного транспортного засобу неодноразово змінювалися, а під час переходу права власності та реєстрації права власності на автомобіль будь-які обтяження в Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо вказаного автомобіля були відсутні. Уже під час перебування вказаного транспортного засобу у її власності відповідачі незаконно наклали на нього обтяження, що перешкоджає їй здійснювати своє право власності щодо нього.

За наведених обставин, просила скасувати заборону на відчуження транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 420, 1999 року випуску, внесену до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, видавник ПАТ КБ «Приватбанк»; виключити зазначений транспортний засіб з договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (а.с.2-5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2022 року позов задоволено. Скасовано заборону на відчуження транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 420, 1999 року випуску, колір - білий, номер кузова НОМЕР_1 , внесену до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на підставі договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, видавник ПАТ КБ «Приватбанк». Виключено транспортний засіб MERCEDES-BENZ S 420, 1999 року випуску, колір - білий, номер кузова НОМЕР_1 з договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 (а.с.86-91) .

Не погодившись з рішенням суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що АТ КБ «Приватбанк» є заставодержателем спірного автомобіля за Договором застави рухомого майна № ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 АТ КБ «Приватбанк» не надавало згоди на відчуження вказаного автомобіля. Позивач не надала жодного доказу звернення до Банку з приводу вказаних правовідносин. На даний час є цілком незрозумілим, як позивач стала власником спірного автомобіля.

Позичальник, зобов`язання якого забезпечені заставою, не погасив у повному обсязі заборгованість за укладеним кредитним договором, а тому зобов`язання за кредитним договором та договором застави не припинені.

Банк не мав жодного відношення до правочинів по відчуженню даного автомобіля, не мав наміру до укладання договорів купівлі-продажу щодо заставного майна, хоча був заставодержателем транспортного засобу і такими діями порушено вимоги п.17.7 Договору застави нерухомого майна.

Апелянт вважає, що суд повинен був залучити до участі у справі не лише ОСОБА_2 , а й продавця автомобіля ОСОБА_3 , в якого ОСОБА_1 придбала 18 серпня 2016 року вказаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2016 року. Однак судом не встановлювались обставини щодо відчуження предмета застави, зокрема, вибуття його із власності заставодавця ( ОСОБА_2 ) та переходу у власність ОСОБА_3 , який, в свою чергу, продав даний автомобіль позивачці. Відповідно, суд не перевірив та не встановив чи було на момент вибуття із права власності заставодавця зареєстроване обтяження на спірний автомобіль відповідно до положень ст. 10 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Отже, реалізація автомобіля відбувалась без згоди банку в порушення умов чинного договору застави, а тому всі особи, які ставали власниками даного автомобіля є набувачами заставленого майна з діючим обтяженням.

Крім того, позивачем обрано неправильний спосіб захисту (виключення транспортного засобу з договору застави), оскільки законом не передбачено такого способу захисту і таких спосіб захисту не призводить до відновлення прав та інтересів особи,яка звернулась до суду за захистом.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на позивача (а.с.94-98).

Представник позивачки подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що з дня укладення АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договору застави (06.07.2017 року) банк з моменту виявлення невиконання останньою зобов`язання, забезпеченого заставою, до липня 2017 року не користувався правом звернення стягнення на предмет застави.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів, які спростовують добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності та не надано доказів звернення з приводу стягнення на предмет застави до 2017 року.

Суд досліджував обставини набуття права власності позивачки і встановив,що остання є добросовісним набувачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Щодо не залучення судом продавця автомобіля ОСОБА_3 , встановлення переходу права власності від заставодавця до ОСОБА_3 , то реалізація майна, що є предметом застави без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Крім того, спірний автомобіль не міг бути внесений 06 липня 2017 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна,оскільки станом на 07 липня 2017 року не перебував у власності ОСОБА_2 , а був власністю позивача.

Просить у задоволенні скарги відмовити (а.с.109-115).

Представник Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що Дніпропетровська філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи» не може виступати повноцінним учасником судового процесу, оскільки не наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Вказує, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор Державного реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття владних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах.

Спір про визнання протиправним та скасування реєстраційного запису чи зобов`язання вилучити реєстраційний запис має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою,яка звернулася з відповідною заявою про реєстрацію приватного обтяження на це майно. При цьому належним відповідачем у такій справі є особа щодо якої здійснено запис у Реєстрі як про обтяжувала рухомого майна, а саме АТ КБ «ПриватБанк».

Також вказує, що у суду були відсутні підстави застосувати до спірних правовідносин положення ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст.388 ЦК України, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

Просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову (а.с.137-144).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження, а тому позивачка є добросовісним набувачем транспортного засобу і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Встановлено, що 18 серпня 2016 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 автомобіль MERCEDES-BENZ S 420, колір - білий, номер кузова НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 2641/2016/018746 від 18 серпня 2016 року (а.с. 17-18).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 18.08.2016 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ S-420, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1999 року випуску, колір - білий, номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 6-7).

У матеріалах справи міститься договір застави рухомого майна від 06 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., предметом якого є автомобіль MERCEDES-BENZ 430 AMG, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 (а.с.62-67) За цим договором забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 06.08.2007 року, укладеного між заставодержателем ( ОСОБА_2 ) та позичальником по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 203862,10 грн у строк до 06.08.2007 року

З відповіді на запит адвоката, наданої Регіональним сервісним центром № 2641 в Івано-Франківській області від 06.06.2019 № 31/9/1/705 вбачається, що на час звернення з запитом на транспортному засобі MERCEDES-BENZ S 420 накладено заборону на відчуження на підставі договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007, видавник ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 8).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна наявна інформація про те, що 06.07.2017 о 16:05:32 за № 16355405 реєстратором Тісенковою Євгенією Леонідівною Дніпропетровської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи», на підставі договору застави ZРО0АА00000120 від 06.08.2007 накладено відповідну заборону відчуження. Видавник ПАТ КБ «Приватбанк», боржник ОСОБА_2 . Строк виконання зобов`язання 06.07.2022 року. (а.с. 9).

У відповіді АТ КБ «Приватбанк», наданій на звернення позивачки щодо зняття обтяження на спірний автомобіль, повідомлено, що підстав для зняття обтяження Банк не має (а.с. 16).

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору,закону або рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Право застави транспортного засобу виникає з моменту укладення договору застави. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави (частини перша - друга статті 16 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин першої - другої статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

У статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Правові наслідки реєстрації обтяження визначено у статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом (частина 1).

Відповідно до частини другої статті 12, частин першої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Таким чином, за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження рухомого майна або про права інших осіб на обтяжене майно особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих обтяжень. За таких умов право застави припиняється, відомості про заставу поновленню не підлягають. При вирішенні таких спорів необхідно враховувати обставини, що можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження за умови законодавчо встановленої презумпції добросовісності в частині першій ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до статті 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів» та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів» та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19), у справі № 408/1490/20 (провадження 61-14631св21).

З витягу з Державного реєстру, сформованого 02 лютого 2023 року №82342988, вбачається, що обтяження спірного автомобіля, як об`єкта обтяження, державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Брижатою Людмилою Леонідівною було внесено до реєстру 08 серпня 2007 року 12:19:35 за №5445750 на підставі договору застави транспортного засобу від 06 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_4 обтяжувач ПАТ КБ «Приватбанк»;

З витягу з Державного реєстру, сформованого 02 лютого 2023 року №82342690, обтяження спірного автомобіля, як об`єкта обтяження, державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України Павловською Оксаною Іванівною було внесено до реєстру 17 січня 2012 року 15:46:13 за №12067248 на підставі договору застави транспортного засобу від 06 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ПАТ КБ «Приватбанк». Стан реєстрації:автоматично вилучений по завершенню п`ятирічного терміну ;

З витягу з Державного реєстру, сформованого 02 лютого 2023 року №82341913, державним реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Тісенковою Євгенією Леонідівною 06 липня 2017 року 16:05 за №16355405 внесено відомості про заборону відчуження на підставі договору застави транспортного засобу від 06 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ПАТ КБ «Приватбанк». Стан реєстрації:припинене ;

Наведеного судом не враховано. Відтак, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що на день придбання (18 серпня 2016 року) позивачем транспортного засобу MERCEDES-BENZ 430 AMG, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 у Державному реєстрі були відсутні відомості про його обтяження, а тому позивач відповідно до ст.391 ЦК України, частини другої ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредитів та реєстрацію обтяжень» має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, оскільки на день реєстрації за позивачкою транспортного засобу, він перебував у заставі банку і відповідні відомості про це містилися у Державному реєстрі, тому підстави для задоволення позову щодо скасування заборони на відчуження транспортного засобу відсутні.

Позовна вимога про виключення транспортного засобу з договору застави також не може бути задоволена судом, оскільки договір застави не визнаний судом недійсним, не є нікчемним, не розірваний, укладений між банком і особою, яка була власником спірного транспортного засобу на день укладення договору, тому у суду відсутні підстави для виключення транспортного засобу з договору застави.

Разом з тим, задовольняючи позов в частині вимог до Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» судом залишено поза увагою наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Встановлено, що позивач звернувся із позовом до Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», яка не являється юридичною особою. Згідно витягу з Реєстру юридичних осіб Дніпропетровська філія Державного підприємства «Національні інформаційні системи`є відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства, але не юридичною особою (код ЄДРПОУ-39881799).

Представником ДП «Національні інформаційні системи» вказано, що Дніпропетровська філія як регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» створена відповідно до п.4 ст.64 Господарського кодексу України без надання їй статусу юридичної особи і діє на підставі Положення про філію, затвердженого наказом державного підприємства «Національні інформаційні системи». На підтвердження надано витяг з положення про Дніпропетровську регіональну філію ДП «Національні інформаційні системи» та (а.с.41).

Отже, позов заявлено до особи, яка не може бути відповідачем в цивільному процесі. Зазначена обставина є самостійною підставою для відмови в позові, а обставини щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог підлягають встановленню під час вирішення по суті спору з належним складом учасників. Незалучення належного відповідача до участі в розгляді справи позбавляє позивача реалізовувати права та обов`язки, гарантовані їм процесуальним законом, щодо предмета спору.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (постанова ВС від у справі №939/2207/19).

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17,Постанові Великої Палати Верховного Судувід 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830, Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року №57/5 «про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна».

Державне підприємство «Національні інформаційні системи» та його філії у своїй діяльності керуються зазначеними вище законом та нормативно-правовими актами.

Так, згідно ч. 1 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувала, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача, відомості про боржника, посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст, опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації, відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Відповідно до ст. 44 того ж Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжував несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Таким чином, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» здійснює лише функцію внесення/виключення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і підставою такого внесення/виключення є виключно звернення обтяжувачів. При цьому Державне підприємство «Національні інформаційні системи» не наділено повноваженнями вчиняти самостійні дії щодо внесення/виключення відомостей до вказаного реєстру. Тобто, у діях посадових осіб відповідача ДП «НАІС» не вбачаються порушення, невизнання або оспорювання прав позивача. Спір у позивача виник саме з ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу порушення права позивача внаслідок дій банку щодо реєстрації обтяження його рухомого майна, а ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України є неналежним відповідачем у справі, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до ДП «Національні інформаційні системи» слід відмовити (аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постановах від 20.01.2021 року у справі № 761/42510/17 та від 07.07.2021 року у справі № 206/4551/19 ).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування арешту (заборону відчуження) на рухоме майно, виключення автомобіля з договору застави.

Відповідно п. 2. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи в разі відмови в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представників Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2022 року.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 про скасування арешту (заборону відчуження) на рухоме майно, виключення автомобіля з договору застави.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1д, м.Київ, 01001, ) 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні) грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (вул. Бульварно-Кудрявська,4, м.Київ, 04053, ) 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 09 лютого 2023 року.