Справа № 462/5438/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Валігура В.В. звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є співвласником спірної квартири, а саме йому належить 2/9 частки даної квартири. Відповідач ОСОБА_2 , 1997 року народження, зареєстрований у квартирі, однак не проживає за даною адресою з 2002 року з моменту виїзду в Іспанію, де він проживає та працює, та з цього часу не несе витрат на утримання квартири. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.11.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вжито заходів для забезпечення дотримання прав відповідача щодо належного повідомлення про розгляд справи судом, зокрема, скеровано за адресою місця реєстрації відповідача поштове відправлення, однак, конверт було повернуто за закінченням терміну зберігання.

У вказаний строк відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомив.

До матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_2 та посвідчення дозволу на проживання, видане країною Іспанія /а.с.20,21/, згідно якої ОСОБА_2 підтримує позовні вимоги та визнає позов.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Власник згідно ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності позивачу ОСОБА_1 /як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 / та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 /а.с.9,10, 11, 12, 13, 14-17/.

Згідно довідки, виданої 05.10.2022 року ЛКП «Сигнівка», у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , 1997 року народження, ОСОБА_12 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 1938 року народження, ОСОБА_6 , 1964 року народження, ОСОБА_8 , 1985 року народження, ОСОБА_7 , 1960 року народження, ОСОБА_13 , 1970 року народження /а.с.18/.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі стверджується актом, складеним комісією ЛКП «Сигнівка» від 22 вересня 2022 року, згідно якого у квартирі АДРЕСА_2 Савчак ОСОБА_14 , зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою, що підтвердили також сусіди /а.с.19/.

Відтак, зі аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад один рік, не надав суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даній квартирі чинили йому перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що він цікавиться спірним житлом та несе витрати з утримання квартири за себе, а тому відповідача, слід визнати таким, що втратив право користування спірним житлом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору при поданні позову до суду у розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати у розмірі 992 /дев`ятсот дев`яносто дві/ гривні 40 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, визначені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 05 січня 2023 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.