Справа № 583/1279/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши заяву

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котляревського Сергія Олександровича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Котляревський С.О. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди, в якому просить розірвати договір оренди від 01.06.2012 р. укладений між ОСОБА_2 та Селянським (фермерським) господарством «Відродження», зареєстрований у відділі Держкомзему у Охтирському районі Сумської області, про що вчинено запис № 03205 у Державному реєстрі земель від 01.11.2022 року.

22.03.2023 р. представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Котляревський С.О. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони СФГ «Відродження» користуватися (обробляти, засівати) земельними ділянками площею 0,3989 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :01:001:0344) та площею 2,3352 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :01:001:0343) та проводити будь-які реєстраційні дії відносно вказаних земельних ділянок до завершення розгляду даної справи судом та набрання рішенням суду законної сили. Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 є власницею земельних ділянок кадастровий номер :01:001:0344 та :01:001:0343, які успадкувала після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01.06.2012 р. між ОСОБА_2 та СФГ «Відродження» було укладено договір оренди земельних ділянок площею 0,3989 га та 2,3352 га строком на 10 років. 21.10.2022 р. ОСОБА_1 як спадкоємиця ОСОБА_2 , надіслала до СФГ «Відродження» лист про те, що не бажає продовжувати договірні відносини за договором оренди землі від 01.06.2012 р. Однак, 04.11.2022 р. СФГ «Відродження» надіслало повідомлення про автоматичне продовження строку дії договору оренди землі від 01.06.2022 р. строком на 1 рік до 01.11.2023 р. у зв`язку з воєнним станом. Позивач має намір самостійно обробляти належні їй земельні ділянки та господарювати на власній землі. СФГ «Відродження» на даний час проводить польові роботи з підготовки земельної ділянки для посіву культур. Фактичне використання СФГ «Відродження» земельних ділянок після закінчення терміну дії договору та волевиявлення позивачки на його припинення, а не пролонгацію, є самовільним захопленням земельних ділянок. Такі дії створюють загрозу для швидкого виконання рішення суду у разі задоволення позову. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не забезпечення позову призведе до неефективного захисту прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Представник позивача у поданій заяві не навів вмотивованих аргументів про те, яким чином вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони користування (обробляти, засівати) двох земельних ділянок може практично забезпечити реальне та негайне виконання рішення суду у даній справі, предметом якої є немайнова вимога про розірвання договору оренди землі.

Також зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача фактично просить суд заборонити обробіток відповідачу двох орендованих земельних ділянок, які належать власниці ОСОБА_1 . Проте, порушуючи питання про заборону відповідачу обробляти дві земельні ділянки, належні позивачці, представник позивача не наводить посилань на засоби доказування та підтверджені фактичні дані про ймовірний обробіток відповідачем двох земельних ділянок у 2023 році, проведення посівів певних сільськогосподарських культур на них тощо, зазначені відомості відсутні у позовних матеріалах. Разом із цим, забезпечення позову у визначений заявником спосіб не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, яка закріплена у ч.2 ст.149 ЦПК України, у виді запобігання ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, та предмету спору про розірвання договору оренди.

Тому, суд уважає непереконливим довід заявника про істотне ускладнення або створення умов щодо неможливості в майбутньому виконати судове рішення у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, виникнення інших спорів із приводу безпідставного використання землі.

Також представником позивача не наведено переконливих мотивів того, як заборона вчиняти певні дії по обробітку двох земельних ділянок при збереженні чинності договору оренди землі, призводить первісно до захисту саме інтересів позивача із урахуванням сформульованого предмету позову, що, на думку суду, підтверджує недоведеність обраного представником позивача заходу забезпечення позову принципу його співмірності до сутності заявлених позовних вимог.

Заявник зазначає, що за наявними у неї даними дві земельні ділянки на даний час перебувають у користуванні СФГ «Відродження», а договір оренди земельних ділянок станом на дату подання позову не є розірваним, і на даний час не припинив свою чинність. Отже, наслідки вжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача, - застосування заборони до СФГ «Відродження» обробляти дві земельні ділянки при здійсненні цим підприємством господарської діяльності, - будуть практично ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника у частині вимоги про розірвання договору оренди земельних ділянок. Із огляду на викладене, запропонований заявником до застосування судом захід забезпечення позову не є співмірними із предметом спору, який у даній справі виник між сторонами, і за своїм змістом й способом фактично є вирішенням спору по суті, що відповідно до наведеної норми ч.10 ст.150 ЦПК України є неприпустимим.

Отже, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а вжиття заходів, про які просить заявник, фактично є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до вирішення спору по суті, а тому відсутні законні підстави для вжиття заходів забезпечення позову на цій стадії розгляду справи, тому заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260, 261 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котляревського Сергія Олександровича про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова