Справа №173/2605/23
Провадження №2/173/630/2023
"19" грудня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.
при секретареві - Салтиковій С.І
За участю: позивача - ОСОБА_1 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-
28.08.2023 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_3 , з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком та стягнення аліментів до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради .
06.09.2023 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
07.09.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 01.11.2023 року.
01.11.2023 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 19.12.2023 року.
Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
19.12.2023 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів заробітку прибутку відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою з 2009 року. В період спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1
В 2015 році вони припинили спільне проживання і спочатку за їхньою спільною домовленістю дитина проживала то у одного то у іншого із батьків по тижню.
З 2016 року він запропонував відповідачці, щоб дитина постійно проживала разом з ним. На що відповідачка погодилась та з того часу дитина проживає разом з ним.
19.08.2017 року він одружився. Всією родиною вони проживали спочатку в с. Аули Криничанського району Дніпропетровської області. А в 2019 році переїхали до с . Пушкарівка Кам`янського району Дніпропетровської області.
Син проживає разом з ним та його дружиною. З ОСОБА_6 , у них народилась спільна донька і вони складають єдину родину.
Він забезпечений житлом та створює всі належні умови для проживання сина, син протягом тривалого періоду проживає разом з ним, тому вважає, що потрібно визначити місце проживання сина разом з ним.
Мати проживає окремо від дитини. Досягнути з нею згоди щодо матеріального утримання в добровільному порядку не виявилось можливим. Тому він ставить вимоги і про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина до його повноліття.
Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду.
В судому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що протягом останніх трьох років відповідачка із сином не спілкується. Йому відомо, що відповідачка знайшла собі співмешканця та проживає разом з ним. Щодо матеріального утримання то відвідача періодично скидає грошові кошти на картку, але він бажає отримувати аліменти.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надала.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник служби у справах дітей Верхньодніпровської міської ради, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2009 року .
В період спільного проживання в сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.
В 2015 році сторони припинили спільне проживання і спочатку за їхньою спільною домовленістю дитина проживала то у одного то у іншого із батьків по тижню.
З 2016 року позивач запропонував відповідачці, щоб дитина постійно проживала разом з ним. На що відповідачка погодилась та з того часу дитина проживає разом з позивачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .
Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
З наданих суду доказів встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Верхньодніпровської міської ради та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивача .
Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що він проживає з батьком та його дружиною ОСОБА_7 та сестрою. Дружину батька називає: «мама ОСОБА_8 ». Батько приділяє багато уваги йому та сестрі і він бажає і в подальшому проживати разом з батьком. Він пояснив, що не проти спілкування зі своєю мамою, але вже давно з нею не бачився, проте бажає приїжджати до неї в гості. Але бажає проживати з батьком.
Відповідно до висновку органу опіки і піклування Верхньодніпровської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 16.08.2023 року № 266. Комісія з питань захисту дитини Верхньодніпровської міської ради визнає за недоцільне визначати місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 .
Відповідно до ч 4,5,6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Оцінюючи надані суду докази та враховуючи, що позивач характеризується позитивно. Веде порядний спосіб життя, має прибуток.
Позивач забезпечений житлом, має на праві власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.12.2019 року,, посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Бас Я.А,. та зареєстрованого в реєстрі за №1060. В даному будинку позивач проживає зі своєю сім`єю: дружиною та двома дітьми. У дитини добрі відносини з мачухою, яка має можливість здійснювати догляд за дітьми . Дитина звикла до даного місця проживання і не бажає його змінювати. З поведінки дитини в судовому засіданні вбачається, що існує тісний родинний зв`язок між батьком та сином.
Судом встановлено, що син позивача протягом тривалого часу проживає разом з батьком, який піклується про його виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на та підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на його психіку.
Будь-яких обставин, які б перешкоджали визначити місце проживання дітей з батьком судом не встановлено. Крім того відповідачка в судове засідання не з`явилась. Зустрічного позову про визначення місця проживання дитини разом з нею не подала. Доказів про свої матеріально житлові умови не надала.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання сина позивача разом з батьком.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з в відповідачки на утримання сина, суд виходить з наступного
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом
Позивач бажає отримувати аліменти з відповідача на утримання дитини в частці від прибутку відповідача. Тому суд вважає за потрібне прийняти рішення у відповідності до способу стягнення аліментів, обраному позивачем.
Доказів про матеріальне становище, наявності утриманців та інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів сторонами суду не надано
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони є особами працездатного віку, з чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідачки на ім`я позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів в зазначеній вище сумі з урахування обов`язку батька матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку .
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 28.08.2023 року. Тому аліменти на утримання сина суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання дитини за попередній період.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.
Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073.60 грн., за вимогами про визначення місця проживання дитини, також з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1 073.60 грн., , так як позивач звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами відповідно до ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-
Позові вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Верхньодніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів її заробітку ( доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 серпня 2023 року і до повноліття дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , 1 703 грн. 60 коп.. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір на користь держави в сумі 1 703 грн. 60 коп.. за позовними вимогами про стягнення аліментів.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 27.12.2023 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 27.12.2023 року

Дата набрання законної сили: 27.01.2024 року