КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 755/8955/23
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року (суддя Гончарук В.П.) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 140 653грн 60коп., з яких: 117 453грн 60коп. завданої майнової шкоди, 20 000грн завданої моральної шкоди, 3 200грн витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 4 квітня 2017 року приблизно о 15 год. 45 хв. на перехресті вулиць Василя Липківського та Стадіонної у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участію автомобіля «ToyotaRAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та мотоцикла «Yamaha» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Позивач посилався на те, що внаслідок ДТП йому завдано майнову шкоду, яка полягає в пошкодженні належного йому автомобіля, та моральну шкоду, яка полягає в обмеженні його у користуванні належним йому транспортним засобом.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 29 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

8 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути завдану йому матеріальну шкоду з врахуванням положень ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили процесуального рішення у кримінальному провадження № 760/20333/19 за обвинуваченням ОСОБА_1 , що перебуває у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та передати справу до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом не встановлено обставин, які унеможливлюють розгляд даної справи та які можуть бути встановлені при розгляді справи №760/20333/19.

Позивач вважає, що взаємопов`язанність двох справ, не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішень в іншій кримінальній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили у справі №760/20333/19 за обвинуваченням ОСОБА_1 за частиною 2 статті 286 КК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України у мотивувальній частині ухвали суду повинно бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Разом з цим, ухвала суду першої інстанції вказаним нормам процесуального права не відповідає, так як не містить обґрунтування прийнятого судом рішення, а суд обмежився посиланням на те, що рішення у кримінальній справі буде мати суттєве значення для розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної кримінальної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року).

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постановах Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року.

Однак, ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування, які саме обставини можуть бути встановлені при розгляді кримінальної справи № 760/20333/19 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, які неможливо встановити при розгляді позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, та як саме вони можуть вплинути на вирішення даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

УхвалуДніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук