Справа № 128/1330/22
Провадження № 22-ц/801/206/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач :Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09 січня 2023 рокуСправа № 128/1330/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки земельних ділянок в на-турі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького район-ного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року про повернення заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року про повернення його позовної заяви.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо у суд апеляційної інстанції, через що остан-ньому належало витребувати власне саму справу із суду першої інстанції. На виконання ухвали апеляційного суду від 15 грудня 2022 року витребувана справа надійшла 19 грудня 2022 року.

Ухвалою апеляційного суду від 22 грудня 2022 року заявлений ОСОБА_1 у самій апеляційній скарзі відвід судді Денишенко Т. О. визнаний необ-ґрунтованим. Ухвалою апе-ляційного суду від 23 грудня 2022 року у задово-ленні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Денишенко Т. О. відмовлено через його безпідставність.

Ухвалою апеляційного суду від 26 грудня 2022 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишалася без руху з тих підстав, що внаслідок встановлених судом об`єктивних обставин мали місце обґрунтовані сумніви, стосовно підписання апеляційної скарга особою, від імені якої подана скарга, чи яка мала право її підписувати, а докази про те, що ОСОБА_1 ско-ристався послугами адвоката ним не надавалися, такі були відсутніми у матеріалах справи. Відтак скаржнику надавався п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усу-нення недоліку скарги та направлення суду апеляційної інстанції власну, підписану ним осо-бисто апеляційну скаргу, або ж надати докази наявності у нього представника із підтвер-дженням у останнього повноважень підписувати та подавати апеляцій-ну скаргу від його імені.

На виконання вимог зазначеної ухвали апеляційного суду 03 січня 2023 року скар-жником подана апеляційна скарга аналогічного попередній скарзі змісту, із відмінним від попереднього підпису. З цього слідує, що суд апеляційної інстанції не помилився, роблячи висновок у власній ухвалі від 26 грудня 2022 року про подання апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 неповноважною особою, яка не вправі була підписувати апеляційну скаргу.

Зі змісту заново поданої 03 січня 2023 року апеляційної скарги убачається, що скарж-ником порушується питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскар-ження ухвали суду першої інстанції, обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної ухвали з вини суду першої інстанції він отримав лише 28 листопада 2022 року.

Відповідно до норм статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подаєть-ся протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення про-пущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, процесуальні питання її подання та матеріали справи, які надійшли із суду першої інстанції, з урахуванням наявності у матеріалах справи довідки Вінницького районного суду Вінницької області від 01 серпня 2022 року про те, що судові документи у справі № 128/1330/22 не відправлені своєчасно учасникам судового процесу у зв`язку з відсутністю поштових марок, суддя апеляційного суду дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 22 липня 2022 року підлягає задоволенню.

Крім того, одночасно із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подане клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання скарги, обґрунтоване відсутністю у нього доходів. На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 посилається на зазна-чену ним в додатку належним чином не засвідчену ксерокопію довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання по-датків № 0228-22-05655 станом на 21 червня 2022, з якої слідує, що за період з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року інформація про доходи відсутня.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України та частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір належ-них до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу пози-вача - фізичної особи за попередній календарний рік; або якщо позивачами є: військовослуж-бовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо ін-ший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері ( батьки ), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже законом передбачений перелік умов, за наявності яких суд вправі звільнити пози-вача ( фізичну - особу ) від сплати судового збору. Тобт єдиною підставою для відстрочен-ня або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є урахування судом майнового стану сторони, фізичної або юридичної особи при наявності беззаперечних доказів, які підтверджували б матеріальний стан платника.

Таким чином, законом передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору чи його відстрочки, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну з засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи Закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК Украї-ни повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан пере-шкоджає сплаті нею судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі. Об-ґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у виконанні обов`язку щодо сплати у дохід держави судового збору покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати у дохід держави судового збору, майновий стан сторони ( належні стороні майнові права та обов'-язки ) мають визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Якщо залежно від рівня майнового стану сто-рона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на від-строчення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про вико-нання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покла-дений обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ( далі - Конвенція ) та протоколи до неї, згоду на обов'-язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звіль-нення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи роз-строчки у його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи ре-ального доходу ( розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо ), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погір-шення фінансового становища (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Посилання ОСОБА_1 в обгрунтування клопотання про звільнення від сплати су-дового збору на ксерокопію довідки з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків щодо відсутності інформації про доходи за період з 1 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року, не є безумовною підста-вою для звільнення його від сплати судового збору, обставиною, що перешкоджає скаржнику виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої апеляційної скарги судовим збором. Зазначене не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 інших джерел доходу, за рахунок яких він забезпечує себе необхідним.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

У своєму рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейсь-кий суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право дос-тупу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення пози-тивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справед-ливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інте-ресів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан ( Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року ).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Ураховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у заявника пільг щодо його сплати, належить зробити висновок про те, що відповідний баланс між інтересами держави у стягненні судо-вого збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції ( за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги су-довим збором ) у даній справі дотримано. За таких обставин у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати у дохід держави судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною осо-бою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже ОСОБА_1 необхідно сплатити у дохід держави 496,20 гривень судового збору за наступними реквізитами: отримувач ГУК у Він. обл./м. Вінниця/22030101, код отримувача ( код за ЄДРПОУ ) 37979858, Банк отримувача Казначейство України ( ел. адм. подат. ), код банку отримувача ( МФО ) 899998, рахунок отримувача UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: судовий збір у зв`язку з апеляційним оскарженням у Вінницький апе-ляційний суд ухвали від ____у справі ___ (Номер справи), за позовом ___ ( позивач, відпо-відач ), та надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 95, 185, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскаржен-ня ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року у цивіль-ній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки земельних ділянок в натурі.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати у дохід держави судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького район-ного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року про повернення позовної заяви - відмо-вити.

Апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного су-ду Вінницької області від 22 липня 2022 року про повернення позовної заяви залишити без руху, надавши йому строк на виправлення недоліку скарги не пізніше п`яти днів з дня отри-мання копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали судді апеляційна скарга буде визнана неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Т. О. Денишенко