Справа № 201/8587/23
Провадження № 2/201/2850/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26.07.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.№4-10).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2023р. позовну заяву прийнято, відкрито провадження по цивільній справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№51).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.11.2023р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні та відмовлено в задоволенні клопотання про призначення повторної судової авто-товарознавчої експертизи (а.с.№95-96).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Ільїн О.М. (діє на підставі ордеру від 25.07.2023р. - а.с.№48) посилався на те, що 06.02.2023р. сталося ДТП, винним у скоєнні якого визнано відповідача. Внаслідок ДТП транспортному засобу, який належить на праві власності позивачці, завдано механічні пошкодження. Загальний розмір відновлювального ремонту становить 62 261грн. 42коп., з яких АТ «СГ «ТАС сплатила позивачці 28 270грн. 17коп. Залишок коштів 27 826грн. 17коп. разом з витратами на підготовку судовим експертом висновку у розмірі 3 300грн, моральною шкодою у розмірі 20 000грн. та судовими витратами представник позивачки просив стягнути з відповідача.

31.08.2023р. до канцелярії суду в порядку ст. 178 ЦПК України від представника відповідача адвоката Хрипунова Д.І. (діє на підставі ордеру від 14.08.2023р. - а.с.№59) надійшов відзив, по тексту якого адвокат заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що єдиним доказом, що наданий позивачкою є висновок експерта від 26.05.2023р., який складений із суттєвим порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, а саме: відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час проведення технічного огляду колісного транспортного засобу, а отже був позбавлений можливості засвідчити об`єктивність та неупередженість визначення розміру шкоди. Оскільки транспортний засіб був придбаний в США та за відкритими відомостями автомобіль визнано страховою компанією повністю втраченим (знищеним) від повені, у відповідача наявні обґрунтовані підстави вважати, що проведена товарознавча експертиза та її результати незаконні та необ`єктивні, а тому представник відповідача вважав, що позивачкою не доведено розмір завданої їй шкоди. Крім того, представник відповідача посилався на те, що позивачкою не подано доказів фактичних витрат на відновлення стану КТЗ, а також не надано доказів на підтвердження вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.№ 67-70).

Представник позивачки правом на подачу відповіді на відзив не скористався, проте 08.11.2023р. представником позивачки адвокатом Ільїним О.М. подані додаткові пояснення, в яких він посилався, що відповідач по справі не був запрошений на огляд транспортного засобу, оскільки на той час особа, винна у ДТП, позивачці не була відома, так як відповідач залишив місце ДТП. Виклик відповідача не є обов`язковим при огляді експертом КТЗ. Представник позивачки зазначив, що висновок експерта, наданий до суду є обґрунтованим та об`єктивним, а отже є належним, допустимим і достовірним доказом розміру завданої шкоди. Відповідач, у свою чергу, не довів свою позицію щодо необґрунтованості висновку. Також представник зазначив, що оскільки автомобіль позивачки відповідно до норм законодавства після імпорту в Україну розмитнено та після проходження сертифікації зареєстровано в сервісному центру МВС це свідчить про відповідність транспортного засобу нормам законодавства про безпечність транспортного засобу і можливість використання за призначенням. Оскільки чинне законодавство не містить прив`язки можливості отримання відшкодування заподіяних матеріальних збитків в залежності від реального проведення ремонтних робіт та затрат потерплої сторони на їх проведення, ремонтні та відновлювальні роботи можуть бути проведені позивачкою і після отримання відшкодування матеріальної шкоди з відповідача (а.с.№91-94).

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, надавши оцінку змісту доводів сторін у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є підставою для відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 06.02.2023р. о 16год. 30хв., за адресою: м. Дніпро, вул. Козакова, біля е/о № 17, ОСОБА_2 , керуючи т/з «Renault Trafic» д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований т/з «Mazda 6» д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та на правопорушника накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850грн. (а.с.№19, 101-102).

Постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку та 16.05.2023р. набрала чинності.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023р.

ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.№17).

На підтвердження розміру завданої шкоди, представником позивачки надано висновок № 4905/23 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) від 26.05.2023р., в якому зазначено, що вартість відновлюваного ремонту КТЗ «Mazda 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 становить 62 261грн. 42коп., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин з ДДВ складає 34 435грн. 25коп., а без ПДВ 31 470грн. 17коп., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mazda 6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 34 435грн. 25коп. (а.с.№26-40).

Вартість проведеної товарознавчої експертизи згідно квитанції № 0.0..1 від 06.06.2023р. становить 3 3000 грн. (а.с.№41).

Відповідно до наданих позивачкою доказів, їй була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 28 220грн. 17коп. (а.с.№25).

Як зазначила представник страхової компанії в своєму листі № 988 від 13.07.2023р. страхова компанія, враховуючи висновок експерта № 4905/23 від 26.05.2023р. без ПДВ на запчастини та матеріали, погодилась із розміром відновлювального ремонту у розмірі 31 470грн. 17 коп. та за вирахуванням франшизи - 3 200грн., перерахували страхове відшкодування у розмірі 28 270грн. 17коп. (а.с.№23-24).

Представник відповідача протягом місяця з моменту отримання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 14.11.2023р. про відмову у призначення повторної судової авто-товарознавчої експертизи ухвалу не оскаржив та повторно не звертався із клопотанням про призначення експертизи (а.с.№ 97, 100).

Таким чином, суд приймає як належний доказ висновок судового експерта Дроздова Ю.В. (свідоцтво МЮУ № 544, продовжене до 21.12.2023р., експерт попереджений про кримінальну відповідальність (а.с.№26)) № 4905/23 від 26.05.2023р.

З огляду на те, що вина відповідача у справі встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2023р. та розмір завданої шкоди не спростований відповідачем та його представником, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок матеріальної шкоди 31 126грн. 17коп. (27 826грн. 17коп. - матеріальна шкода, а також витрати на підготовку судовим експертом висновку товарознавчої експертизи - 3 300грн.).

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування вимог в частині відшкодування моральної шкоди, представник позивачки посилався на те, що позивачка пережила сильний стрес внаслідок ДТП, душевні страждання, які вона зазнала у звязку з пошкодженням її автомобіля на значну для неї суму, необхідність звернення до органів поліції із заявою про ДТП, до страхової компанії, звернення щодо пошуку свідків ДТП, призвело витрачання додаткового часу та зусиль. Негативні переживання та емоційна напруга спричинили позивачці значні моральні страждання, розмір яких оцінено у 20 000грн.

З урахуванням принципів справедливості та доцільності, враховуючи, що в результаті ДТП, яке сталося з вини відповідача, позивачці завдано душевних переживань внаслідок істотного порушення нормальних життєвих зв`язків через ушкодження автомобіля, яким вона користувалася, неможливості здійснювати повноцінне використання автомобіля, необхідність звернення до різних органів та організацій щодо встановлення винуватця в ДТП, звернення до суду через незгоду відповідача відшкодувати шкоду, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму, яка дорівнює 5 000грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки сума, на стягненні якої наполягає позивачка (20 000 грн.), є явно завищеною, з огляду на те, що в момент ДТП позивачка не перебувала за кермом КТЗ.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає необхідним згідно ст. 141 ЦПК України розподілити їх наступним чином.

При подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 147грн. 20коп. (по 1 073грн. 60коп.), виходячи з суми матеріальної шкоди 31 126грн. 17коп. та моральної шкоди 20 000грн.

Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018р. по справі № 761/11472/15ц (касаційне провадження № 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру.

Таким чином, позивачці слід було сплатити судовий збір, виходячи із загальної ціни позову, яка дорівнює 51 126грн. 17коп., і це 1 073грн. 60коп.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 758грн. 61коп. ( 36 126грн. 17коп. * 1 073грн. 60коп. /51 126грн. 17коп.). В іншій частині судовий збір компенсації за рахунок відповідача не підлягає, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1 073грн. 60коп., як сплачений у більшому розмірі, може бути повернутий позивачці після подачі відповідного клопотання згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним їх розподілити наступним чином.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

До позовної заяви додані: договір про надання правової допомоги від 07.02.2023р. (а.с.№47), в якому зазначено детальний перелік послуг (п. 1.2), а також надано квитанцію від 19.07.2023р. про сплату витрат за складання позовної заяви у розмірі 10 000грн. (а.с.№45).

Враховуючи складність справи (справа визнана малозначною), обсяг виконаних адвокатом робіт (в призначенні платежу в квитанції зазначено лише про складання позовної заяви), приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі - 7 100грн., оскільки задоволена сума матеріальної та моральної шкоди становить 71% від загальної пред`явленої суми (10 000грн. витрат на правничу допомогу * 71% = 7 100грн.).

Загальний розмір судових витрат, який належить до стягнення на користь позивачки становить 7 858грн. 61коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31 126грн. 17коп. (тридцять одну тисячу сто двадцять шість грн. 17коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000грн. (п`ять тисяч грн.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 758грн. 61коп. (сімсот п`ятдесят вісім грн. 61коп.) та по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100грн. (сім тисяч сто грн.), а загалом - 7 858 грн. 61 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.