ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/2381/20 Номер провадження 22-ц/814/1371/23Головуючий у 1-й інстанції Мартинова О.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2020 року в складі судді Мартинової О. М.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Фрунзенського районного суду міста Харкова з вказаним позовом, у якому просив про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 грудня 2007 року, що утворилася станом на 10.11.2019, у сумі 9 167,44 грн та понесених по справі судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 30 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 15 500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 , тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять і кредитні зобов`язання померлого боржника.

На підтвердження вказаної обставини позивач посилався на реєстрацію місця проживання спадкодавця та відповідача за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника і відповідача, що були у розпорядженні банку.

У відповідності до частини другої статті 1281 ЦК України банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_3 , направивши 26.01.2019 року претензію до Восьмої державної нотаріальної контори, якою 03.05.2019 повідомлено, що претензію переслано до Дванадцятої державної нотаріальної контори, якою 20.06.2019 надано відповідь, що претензія додана до спадкової справи № 982/2016 та про її наявність будуть повідомлені спадкоємці в разі видачі свідоцтва про право на спадщину.

30 вересня 2019 року банк направив відповідачу лист-претензію про погашення заборгованості, але ніяких дій зі сплати заборгованості нею вчинено не було.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2020 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю підстав покладення на відповідачів обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлого боржника.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність рішення, прийнятого з неналежним дослідженням доказів, неповним та не всебічним встановленням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а матеріали справи не містять доказів того, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона подала заяву про відмову від спадщини.

Вказує, що позивачем надано копії паспортів відповідача та позичальника, які містять одну й ту саму адресу реєстрації, а тому відповідач вважається фактичною спадкоємицею в силу статті 1268 ЦК України. Протилежної інформації, яка б спростовувала даний факт, відповідачем надано не було.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Зазначає, що відсутність даних про наявність спадкового майна у спадковій справі не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідач спадщини не прийняла.

Також відповідач не надала доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, а тому на ньому лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

На підставі розпорядження голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу було передано за підсудністю до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 30 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 шляхом підписання Анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно довідки Банку за вказаним договором були видані кредитні картки, остання з яких за номером НОМЕР_1 мала термін дії до 07/19.

Даною карткою після її отримання позичальник ОСОБА_2 користувався, здійснюючи платежі, знімаючи готівку та частково погашаючи заборгованість, що вбачається з довідки про рух коштів на картковому рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 24.11.2016 Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до статті 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дізнавшись про відкриття спадщини боржника, АТ КБ «Приватбанк» направив до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори та Восьмої Харківської державної нотаріальної контори претензії кредитора в порядку статті 1281 ЦК України, які приєднано до матеріалів спадкової справи № 982/2016.

30 вересня 2019 року банк направив відповідачу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням лист-претензію вих. № SAMDN50ОТС000491259 від 12.09.2019 про погашення заборгованості померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в сумі 9 167,44 грн. Доказів отримання претензії відповідачем матеріали не містять.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог кредитора, оскільки відсутні докази прийняття спадщини ОСОБА_1 та отримання відповідачем у спадщину будь-якого майна після смерті боржника, а сам факт проживання відповідача за однією адресою з боржником не є безумовною підставою для висновку про обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора без з`ясування наявності інших спадкоємців. Крім того, позивачем не вірно визначено коло спадкоємців, які залучені до участі в справі.

З висновками суду щодо підстав відмови у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та які не є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця (статті 1218, 1219 ЦК України).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини позичальника ОСОБА_2 , на спадкоємців покладено обов`язок повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 755/7730/16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18), від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц (провадження № 61-44960св18), від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження № 61-27515св18), від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12 (провадження № 61-11141св19), від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що в порядку, встановленому статтями 1269, 1270 ЦК України спадщину після померлого ОСОБА_2 прийняли його син - ОСОБА_4 та дочка - відповідач по справі ОСОБА_1 , подавши 28.11.2016 та 18.04.2017 відповідно до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

На підставі заяв спадкоємців Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 982/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

28 листопада 2016 року за вих. № 3996/02-14 Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою направлено запит до ПАТ КБ «Приватбанк» про наявність грошових рахунків, грошових вкладів у національній або у іноземній валютах з процентами та усіма видами доплат, компенсацій, сертифікатів, власником яких є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповіді від 21 грудня 2016 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20161205/3269 ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я померлого відкрито депозитний та картковий рахунки.

23 червня 2017 року до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора в порядку статті 1281 ЦК України від АТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_2 , про що повідомлено позивача.

28 січня 2019 року аналогічна претензія надійшла до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, яка направила претензію по місцю заведення та зберігання спадкової справи - до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 982/2016), про що повідомлено позивача.

У порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів направлення претензії кредитора до спадкоємців боржника у строк, встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, після того, як у грудні 2016 року від достеменно дізнався про відкриття спадщини ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Додані до позовної заяви реєстри поштових відправлень-рекомендованих листів з претензіями кредитора свідчать про направлення 21.01.2019 претензії в порядку статті 1281 ЦК України до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори та направлення 30.09.2019 листа-претензії безпосередньо спадкоємцю боржника - ОСОБА_1 , що відбувалось вже після спливу шестимісячного строку від дня, коли кредитор довідався або міг довідатись про відкриття спадщини ОСОБА_2 .

На обставини направлення претензії кредитора до Восьмої державної нотаріальної контори 26.01.2019 та спадкоємцю ОСОБА_1 30.09.2019 АТ КБ «Приватбанк» посилається і у позовній заяві та в апеляційній скарзі й іншого по справі не доводить.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 13, частини четвертої статті 12 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Оскільки наявні у справі докази не дають підстав для висновку про дотримання позивачем, як кредитором боржника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, що є присічним, колегія суддів дійшла висновку про втрату АТ КБ «Приватбанк» права вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 та відмову з цих підстав у задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не перевірив дотримання кредитором спадкодавця строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, для звернення з вимогою до спадкоємця боржника, що є окремою підставою для відмови у позові та не вимагає встановлення інших обставин, оскільки не пред`явивши вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, кредитор позбавляється права такої вимоги.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» за безпідставністю.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2020 року змінити у мотивувальній частині, виклавши у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

Л. І. Пилипчук