справа № 619/3239/23
провадження № 2/619/699/23
Рішення

іменем України

27 грудня 2023 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/3239/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

вимоги позивачів: про стягнення суми заборгованості та моральної шкоди,

представник позивачів: ОСОБА_4 ,

представник відповідачки: ОСОБА_5 .

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у інтересах яких діє представник - адвокат Нечитайло М.О., звернулися до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просять: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 13000 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ, станом на день звернення до суду, становить 475280,00 грн та моральну шкоду в сумі 15000,00 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 3330 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ, станом на день подання позову, становить 121745,00 грн та моральну шкоду в сумі 15000,00 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 08 липня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала у борг грошові кошти у розмірі 5000 дол. США. Крім того, 06 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала у борг грошові кошти у розмірі 8000 доларів США. На дату звернення до суду за зазначеними розписками відповідачка борг в сумі 13000 дол. США не повертала взагалі, що становить 475280,00 грн. 15 серпня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала в борг грошові кошти у розмірі 12000 дол. США. Відповідачка частково повертала борг таким чином: 08.11.2020 - 1000 дол. США; 16.02.2021 - 700 дол. США; 10.04.2021 - 1000 дол. США; 21.04.2021 - 300 дол. США; 20.05.2021 - 700 дол. США; 07.07.2021 - 1000 дол. США; 21.12.2021 - 1000 дол. США, а разом 5700 дол. США. Зважаючи на залишок боргу, 04 лютого 2022 року була складена розписка на решту суми боргу в розмірі 6300 дол. США. Позичені кошти за розпискою від 04.02.2022 ОСОБА_3 частково повертала, а саме: 01.12.2022 - 420 дол. США; 12.02.2023 - 450 дол. США; 25.03.2023 - 400 дол. США; 04.02.2022 - 500 дол. США; 02.08.2022 - 400 дол. США; 17.09.2022 - 400 дол. США; 30.10.2022 - 400 дол. США. Отже, борг перед ОСОБА_2 за розписками складає 330 дол. США, що становить 121745 грн (1 дол. США = 36,56 * 3330 дол. США). Загальний борг відповідачки перед ними у національній валюті складає 627025,00 грн. Крім того, їм завдана моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, які пов`язані із неповерненням коштів, оскільки вона фактично позбавляє їх засобів для існування. Їм додатково потрібно шукати гроші на життя, що завдає незручностей та переживань і призводить до порушення їх нормального способу життя. ОСОБА_3 брала гроші в позику на невеликий строк, тому вони правомірно розраховували на ці гроші. Більше того, з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну, вони були позбавлені можливості виїхати у безпечне місце через нестачу грошей. Також вони є пенсіонерами з мінімальною пенсією у 2500,00 грн, якої ледь вистачає на оплату комунальних платежів та їжу. Наразі, через бойові дії їх будинок пошкоджено і потребує ремонту, а грошей на це у них немає. На даний час їм додатково необхідно шукати гроші на адвокатів та оплату судового збору. Всі ці обставини знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діяннями ОСОБА_3 . З урахуванням наведених обставин, які призвели до додаткових матеріальних затрат та зміни звичного укладу життя, враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини, вважають, що з ОСОБА_3 на їх користь підлягає стягненню в якості компенсації моральна шкода в сумі 30000,00 грн, а саме по 15000,00 грн на кожного.

Представником відповідачки - адвокатом Клімовим М.П. подано відзив на позовну заяву, у якому визнає позовні вимоги ,осилаючись на те, що в 2019 році вона опинилась у скрутному становищі, проте до 30 червня 2023 року щомісячно повертала борг позивачам. За домовленістю з позивачами, у першу чергу вона повертала борг, отриманий від ОСОБА_2 , у межах своїх можливостей. Зазначає, що нею було сплачено в травні 2023 року 420 доларів США, у червні 2023 року 400 доларів США та ще 500 доларів США, починаючи з дня отримання боргу і по липень 2023 року. Загалом нею було сплачено позивачам приблизно 25 тисяч доларів США за використання коштів (відсотки), а потім і суму боргу. Суми отримані в травні та червні 2023 року позивачі не зазначають. Позивачі повели себе не надто добросовісно та не врахували 820 доларів США в рахунок погашення боргу в травні та червні 2023 року. Кошти було передано позивачці в присутності її чоловіка ОСОБА_6 , бо кошти передавались на подвір`ї її зруйнованого будинку по АДРЕСА_1 . Також вона не визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї моральної шкоди в сумі 30000,00 грн.

Представником позивачів - адвокатом Нечитайло М.О. подано до суду відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідачка вводить суд в оману, оскільки доводи про те, що вона до червня 2023 року щомісячно повертала їм борг, не відповідає дійсності. Більше того, усною домовленістю між ними було встановлено, що ніяких додаткових грошей за їх використання вони не вимагатимуть, тому відповідачка і тут вводить суд в оману, зазначаючи, що нею було сплачено двадцять п`ять тисяч доларів США в якості відсотків. До подання позовної заяви до суду ними були проведені заходи досудового врегулювання спору шляхом перемовин з відповідачкою про повернення боргу або оформлення зобов`язань з посвідченням договору у нотаріуса, але відповідачка відмовилась від цього. Ні під час ведення перемовин, ні в період перебування цієї справи в судовому провадженні, відповідачка ніяких коштів не повертала, інакше про це були б записи в розписках. Також зазначають, що ними гроші позичались відповідачці всього на 1 рік. За домовленістю з відповідачкою, остання мала повернути всю суму позичених грошей за першою вимогою одного з позивачів, однак, вже більше 4 років відповідачка відмовляється виконувати свої боргові зобов`язання.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.07.2023 позовну заяву було залишено без руху та 20.07.2023 позивачами усунуто недоліки.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 24.07.2023 судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідачки та 28.07.2023 отримано відповідь.

Ухвалою суду від 31.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 04.10.2023, яке відкладено на 06.11.2023 за клопотанням представника позивачів.

Ухвалою суду від 06.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті справу на 05.12.2023, судовий розгляд якого відкладено на 27.12.2023.

Представник позивачів у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачки у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності та відутності відповідачки, позовні вимоги визнають частково.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серї НОМЕР_1 , отримала у борг від ОСОБА_1 5000 дол. США 08 липня 2019 року, про що власноручно написала розписку (а.с. 29).

Крім того, ОСОБА_3 отримала у борг від ОСОБА_1 8000 дол. США, про що власноручно написала розписку 06 вересня 2019 року (а.с. 30).

Отже, всього відповідачка взяла у борг у ОСОБА_1 13000 дол. США.

ОСОБА_3 взяла у борг у ОСОБА_2 12000 дол. США, які зобов`язалася повернути до 15.08.2020, про що було власноручно написано розписку 15.08.2019 (а.с. 31).

04 лютого 2022 року ОСОБА_3 складено нову розписку, з урахуванням повернутого боргу ОСОБА_2 , у якій зазначено, що залишок боргу з іншої розписки складає 6300 дол. США (а.с. 32).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 756/8630/14-ц ЦК України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про сурогати або замінники письмової форми правочину, які свідчать про додержання вимоги закону про письмову форму правочину.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення

на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18 (провадження № 61-6026св20).

Як убачається із оригіналів боргових розписок відповідачкою позичені у ОСОБА_2 кошти за розпискою від 04.02.2022 частково повернуто, а саме: 01.12.2022 - 420 дол. США; 12.02.2023 - 450 дол. США; 25.03.2023 - 400 дол. США; 04.02.2022 - 500 дол. США; 02.08.2022 - 400 дол. США; 17.09.2022 - 400 дол. США; 30.10.2022 - 400 дол. США, а всього 2970 дол. США (а.с. 32).

Отже, борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за розписками, з урахуванням повернутих коштів, становить 3330 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову 10.07.2023 становить 121744,80 грн (1 дол. США = 36,56).

Крім того, під час судового розгляду ОСОБА_1 було надано розписку, у якій зазначено, що 30.06.2023 вона отримала від ОСОБА_3 у розмірі 400 дол. США.

Отже, борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 12600 дол. США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову 10.07.2023 становить 460656,00 грн (1 дол. США = 36,56).

Доводи представника відповідачки про те, що ОСОБА_3 повернула ОСОБА_1 частину боргу в травні 2023 року в сумі 400 дол. США та у червні в сумі 420 дол. США, частково знайшли своє підтвердження, про що була надана розписка позивачкою ОСОБА_1 на суму 400 дол. США, які повернуті 30.06.2023, інших розписок про одержання виконання частково боргу сторонами надано не було.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь моральної шкоди в сумі 30000 грн, тобто по 15000,00 грн на кожного, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦПК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який у позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення їм моральних страждань діями відповідачки та в чому саме полягали їх моральні страждання.

Крім того, позивачами зазначено, що спричинену моральну шкоду, вони оцінюють у розмірі 15000,00 грн на кожного, однак, позивачі не зазначили та не довели, з чого вони виходили, оцінюючи свої моральні страждання саме на таку суму.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є недоведеними, та у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на їх користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 5824,01 грн (розмір заявлених вимог 627025,00 грн (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 582400,80 грн (92,88 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 6270,25 грн (6270,25 грн х 582400,80 грн / 627025,00 грн = 5824,01 грн).

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у розмірі 12600 дол США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2023 становить 460656,00 грн (чотириста шістдесят тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики у розмірі 3330 дол США, що в еквіваленті на національну валюту України за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2023 становить 121744,80 грн (сто двадцять одна тисяча сімсот сорок чотири гривні 80 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5824,01 грн (п`ять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 01 копійка).

Надіслати представникам учасників справи копію судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. М. Нечипоренко