Справа № 464/5783/23
пр.№ 2/464/1613/23
27.12.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючої - судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі судових засідань - БРИНОШ А.Я.
з участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з участю третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з участю третьої особи Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов мотивує тим, що з 18 листопада 2006 року перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились двоє дітей, син ОСОБА_7 та донька ОСОБА_8 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05 травня 2023 року шлюб між ними розірвано, причиною розірвання якого стало те, що понад 3 роки проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, оскільки відповідачка систематично зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. З народження діти проживають з ним, а протягом останніх три роки самостійно займається вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням, оскільки матір проживає окремо, не цікавиться життям дітей, здоров`ям, матеріальним забезпеченням та їх духовним розвитком, фактично самоусунулась від покладених на неї обов`язків. Довідками та характеристиками з шкіл, садку, коледжу підтверджується те, що матір дітьми не цікавиться, навчальні заклади не відвідує, у садку доньки, після того, як виповнилось останній 4 роки, матір жодного разу у садку не з`являлась. Характеристикою за місцем проживання підтверджується те, що ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 проживає не постійно, протягом певного часу може бути взагалі відсутня у домі, піклуванням дітей не займається, діти перебувають на утриманні батька, який самостійно їх виховує. 29 квітня 2017 року ОСОБА_4 була здійснена психологічна корекція методом емоційно-стресової терапії, їй категорично протипоказане будь-яке вживання етилового спирту, аналогічну корекцію зроблено й 24 березня 2018 року. на даний час ОСОБА_4 продовжує зловживати алкогольними напоями та вести розгульний спосіб життя, жодні розмови та вмовляння не дали бажаного результату, що послужило підставою до розірвання шлюбу. Відповідачка самоусунулась від виховання та утримання дітей, не піклується про них та абсолютно ними не цікавиться. Дана поведінка є винною по відношенню до дітей, тому таку необхідно позбавити батьківських прав. Просить позов задоволити.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити, доповнив, що матір не приймає абсолютно жодної участі у вихованні дітей.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення суду не надала, правом на подання відзиву не скористалась, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні допитувався свідок - син сторін ОСОБА_7 , який дав аналогічні пояснення, що й мотиви позову. Зазначив, що матір самоусунулась від їх виховання та зовсім не цікавиться їх життям, з ними не проживає, зловживає спиртними напитками.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про таке повідомлялась належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 15 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу в підготовче судове засідання на 02 жовтня 2023 року.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року проведено заміну третьої особи на Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та зобов`язано надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відкладено проведення підготовчого судового засідання до 12 жовтня 2023 року.
12 жовтня 2023 року у підготовчому судовому засіданні продовжено перерву до 23 жовтня 2023 року у зв`язку з неявкою представника позивача.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 01 листопада 2023 року.
Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкладено розгляд справи на 15 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника позивача.
Аналогічно ухвалою суду від 15 листопада 2023 року відкладено розгляд справи до 23 листопада 2023 року через неявку сторін в судове засідання.
Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року відкладено розгляд справи до 07 грудня 2023 року у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням представника позивача.
07 грудня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 27 грудня 2023 року для забезпечення явки свідків.
Заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 04 грудня 2000 року Радехівським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Бабині Радехівського району Львівської області (а.с.7).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2006 року (а.с.14).
У відповідності до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 24 травня 2007 року у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 (а.с. 12), серії НОМЕР_3 , виданого 10 січня 2017 року - ІНФОРМАЦІЯ_5 донька ОСОБА_8 (а.с.13).
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 05 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.15-16).

Як встановлено в судовому засіданні діти сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебувають на повному утриманні свого батька ОСОБА_5 , усі питання щодо виховання дітей вирішуються ним самостійно без участі та підтримки матері дітей - відповідачки у справі, яка не бере жодної участі у їх вихованні та утриманні.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_5 звернувся до суду з даним цивільним позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Згідно із частиною 4 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 Сімейного кодексу України).

29 листопада 2023 року органом опіки та піклування Сихівської районної адміністрації складено висновок на підставі представлених документів, витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 16 листопада 2023 року №25, усні пояснення батька, при наданні яких обґрунтованих мотивів для позбавлення батьківських прав матері дітей він не назвав, не надав доказів про винну поведінку матері та її свідоме нехтування своїми обов`язками, відсутність зв`язку з матір`ю дітей та відомостей про її місцезнаходження, що унеможливлює з`ясування її думки, вважають за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей.

Даний висновок органу опіки та піклування суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено обставини, які спростовують такий, виходячи з наступного.

За змістом статей 3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, в тому числі, коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення та несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основною обов`язків батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичне, духовне та моральне розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійної життя.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повного загальної середньої освіти, готувати її до самостійної життя. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин 1,2,3 ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, у сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, на якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батька можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками чи наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує, які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц (провадження №61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17 (провадження №61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі №640/15049/17 (провадження №61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17 (провадження №61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18 (провадження №61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі №645/731/18 (провадження №61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі №359/8130/19 (провадження №61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості:

- ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками;

- позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України;

- розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

В ході розгляду справи допитувались свідки, зокрема, ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою відповідачки. Зазначила, що Мрачковські проживають в квартирі її батька, спочатку замовчували проблеми в сім`ї - зловживання її сестрою - відповідачкою у справі алкогольними напоями, намагались її пролікувати, розмовляти. Однак, результатів не дало жодних, сестра не ночує вдома, не проживає з чоловіком і дітьми, з`являється дуже рідко за місцем проживання. Про дітей не дбає, ними взагалі не цікавиться, нічим не допомагає, навіть не знала, що її донька пішла в перший клас. Навідується в квартиру, де проживає зять ОСОБА_5 з дітьми, оскільки там проживає її хворий батько, за яким також доглядає позивач у справі. ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, не виконує жодного обов`язку по відношенню до своїх дітей, не цікавиться ними. Діти повністю на вихованні та утриманні батька ОСОБА_5 .

Також в судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є сусідами Мрачковських. В судовому засіданні ствердили, що маму дітей не бачать взагалі, така не проживає з позивачем і дітьми, дуже рідко навідується в квартиру, востаннє її бачили влітку в стані алкогольного сп`яніння з пляшкою пива під пахвою. Дітьми повністю займається ОСОБА_5 , діти доглянуті та охайні, до хвороби допомагав дідусь водити в садок, школу дітей.

ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про судові засідання у справі, не скористалася правом з`явитися в судові засідання та надати власні пояснення щодо порядку здійснення та виконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина та малолітньої доньки.

При цьому, судом неодноразово відкладалися судові засідання, в тому числі і з метою надання можливості відповідачці особисто з`явитися в судові засідання, однак таким правом остання не скористалась.

Необхідно зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5 чи інших осіб чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні з дітьми, у їх вихованні. Будь-яких обставин поважності причин того, що ОСОБА_4 не займається вихованням своїх дітей та не приймає жодної участі у їх житті, судом не встановлено. Судом не встановлено обставин, а стороною відповідача такого не доведено належними та допустимими засобами доказування, що ОСОБА_5 чинить будь-які перешкоди матері у спілкуванні з дітьми, в участі у їх вихованні. Як встановлено в судовому засіданні позивач проживає у квартирі відповідачки з її батьком, якого також доглядає.

На даний час діти перебувають на повному утриманні та вихованні батька.

Відповідно до копії довідки з СЗШ №95 від 27 березня 2023 року №01-28/42 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у даній школі з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2022 року (а.с.17) та надано характеристику за №01-24/54 відповідно до якої, батьки приділяли належну увагу навчанню та вихованню сина, учень ходив у школу охайним, з повагою ставився до вчителів, не ображав однокласників. Батьківські збори відвідували батьки, завжди допомагали у класних справах. У 9 класі більше уваги і часу приділяв навчанню ОСОБА_7 його батько (а.с.18).

Як вбачається з копії договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №11 від 27 липня 2022 року такий укладено між Львівським фаховим коледжом Львівського національного університету природокористування та ОСОБА_7 , де законним представником його зазначено ОСОБА_5 (а.с.19-20).

Згідно характеристики на ОСОБА_7 , як здобувача освіти ВСП «Львівський аховий коледж Львівського національного університету природокористування», батько ОСОБА_5 комунікує щодо навчання сина із куратором групи, регулярно цікавиться студентським життям сина у навчальному закладі, його успіхами та досягненнями в освітньому процесі, відвідує батьківські збори та приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_7 . Саме батько разом із сином подавали документи до вступу у фаховий коледж, підтримував його під час вступних випробувань. Договір про надання освітніх послуг на державну форму навчання укладений з ОСОБА_5 . Мати, ОСОБА_4 до цього часу із куратором, завідувачем відділенням чи викладачами не спілкувалась, успішністю та відвідуванням сина не цікавилась (а.с.21).

Довідкою ЗДО «Пізнайко» №6 від 03 березня 2023 року встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідувала даний садок, що по АДРЕСА_2 з вересня 2020 року. Після того, як дівчинці виповнилось 4 роки, мати перестала цікавитись життям дитини у садочку, не з`явлалсь у такому, не приймала участі у батьківських зборах (а.с.22).

ОСББ «Кос - Анатольського, 22» складений акт №9 від 03 березня 2023 року про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом із своїми дітьми сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти перебувають на утриманні та вихованні свого батька ОСОБА_5 (а.с.23).

Крім того, ОСББ «Кос - Анатольського, 22» надало на ОСОБА_5 характеристику №13 від 03 березня 2023 року, що такий проживає у квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації. За результатами опитування та показань сусідів проживає за даною адресою з 2006 року, проявив себе виключно з позитивного боку, скарг на нього не поступало. Це квартира його дружини ОСОБА_4 , де позивач проживає зі своїми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ведуть окреме господарство. За свідченням сусідів, працьовитий, товариський, ввічливий, доброзичливий, чуйний, він самостійно займається вихованням дітей. В конфліктних ситуаціях не помічений (а.с.24).

Також ОСББ «Кос - Анатольського, 22» надало характеристику №14 від 03 березня 2023 року на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 . Зі слів сусідів проживає у такій з 2003 року, однак протягом останнього року ОСОБА_4 проживає у квартирі не постійно, залишаючи виховання дітей на чоловіка, може періодами взагалі бути відсутня у домі, піклуванням дітей не займається, має банківські зобов`язання. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, скарг на неї не поступало (а.с.25).

На підтвердження того, що ОСОБА_4 має проблеми з алкоголем позивачем до позову долучено довідки від 29 квітня 2017 року. 24 березня 2018 року про те, що ОСОБА_4 здійснювала психологічну корекцію методом емоційно-стресової терапії, рекомендованої МОЗ України (а.с.26,27).

СЗШ №95 видано довідку №01-28/257 від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_4 як батьку ОСОБА_8 , учениці 1-Б класу даної школи про те, що її мати ОСОБА_4 контакту із школою, де вчиться її донька, не підтримує, з класним керівником та вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.62). Крім того, надано характеристику на ОСОБА_8 , ученицю 1-Б класу, яка відвідує школу з 01 вересня 2023 року, зарекомендувала себе як добра, старанна, спокійна дівчинка, до школи йде з великим бажанням, приймає участь у позаурочному житті класу, любить співати, має друзів серед однокласників, дотримується правил поведінки в школі, класі, не пропускає навчання без поважних причин. На уроках виявляє інтерес до навчання, особливо до математики, української мови. Батько ОСОБА_5 бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, відвідує батьківські хзбори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує добрий рівень навчання дитини. ОСОБА_4 на зв`язок з класним керівником не виходила, не спілкується з педагогами, які навчають дитину, на батьківські збори не з`являється (а.с.63).

Щодо висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. При прийнятті даного висновку орган опіки та піклування покликався на те, що батько ОСОБА_5 не назвав обґрунтованих мотивів доцільності позбавлення матері батьківських прав, до поліції із заявою про її розшук не звертався, відсутність у органу опіки та піклування зв`язку з матір`ю, батьком не надано доказів винної поведінки матері та її свідоме нехтування її батьківськими обов`язками по відношенню до дітей. Однак органу опіки та піклування було надано ряд документів, які свідчать про те, що матір останніми роками дітьми не цікавиться, участі у їх шкільному житті не приймає жодної, з педагогами дітей не контактує. А в судовому засіданні при допиті свідків встановлено, що така з`являється за своїм місцем проживання та місцем проживання дітей рідко, сусіди бачили її лише у стані сп`яніння, дітей постійно бачать з батьком, матір участі не приймає зовсім, веде аморальний спосіб життя, що підтверджено показаннями свідків, зокрема рідного сина ОСОБА_7 та рідної сестри ОСОБА_9 . Орган опіки та піклування не проводив опитування свідків сусідів, не спілкувався з дітьми сторін, щоб дійсно з`ясувати обставини доцільності позбавлення батьківських прав, однак прийняв, на переконання суду, формально висновок про недоцільність позбавлення її батьківських прав, хоча відповідачка свідомо нехтує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, останній взагалі не було відомо, що менша донька вже є ученицею 1-го класу.

Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечити інтересам дитини.

Суд, враховуючи конкретний зміст висновку органу опіки та піклування, вважає його не повним, в якому не всебічно досліджено докази, відповідно не достатньо обґрунтованим, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи викладені в ньому обставини спростовані доказовою базою та показаннями свідків.

Верховним Судом висловлено правову позицію у постанові від 29 вересня 2021 року по справі №459/3411/18, провадження №61-10531св21.

Під час перегляду судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі №459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також Верховний Суд зауважив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Під час перегляду судових рішень, Верховний Суд виходив з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», заява №41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі «M.S. v. Ukraine», заява №2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine» («Мамчур проти України»), заява №10383/09, п. 100).

Враховуючи наведене, проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши надані докази та пояснення позивача, показання свідків, суд дійшов висновку про те, що доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що матір ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дітей, та спілкуванні з ними в належному обсязі, відповідачкою суду не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Зокрема, належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 піклується про фізичний і духовний розвиток дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей (в разі потреби), спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; виявляє інтерес до їх внутрішнього світу; створює умов для отримання ними освіти, - в матеріалах справи відсутні.

Можливості на даний час змінити поведінку ОСОБА_4 у кращий бік по відношенню до виховання дітей суд не вбачає, а обставин, які б свідчили про відсутність її вини у невиконанні батьківських обов`язків, судом не встановлено.

Відтак, вищевказані обставини свідчать про те, що поведінка матері пов`язана з її самоусуненням від виконанням батьківських обов`язків, суперечить інтересам дітей, позбавляє їх відповідних соціальних благ, створює перешкоди у реалізації відповідних прав та обов`язків.

При цьому, у постанові від 29 вересня 2021 року по справі №459/3411/18, провадження №61-10531св21 Верховний Суд наголосив, що «права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків».

З огляду на все викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , малолітньої ОСОБА_8 , є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дітей та підлягають задоволенню.

Положення ст.166 Сімейного кодексу України передбачають такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При цьому, суд роз`яснює відповідачці, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в порядку статті 169 Сімейного кодексу України.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274 -279, 280 - 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_3 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2023 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК