Справа № 158/113/23
Провадження № 2/0158/104/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі :
головуючого судді - Костюкевича О.К.
за участю секретаря - Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення розміру часток, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визначення розміру часток.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.05.1987 між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі вони побудували житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Після смерті дружини ОСОБА_3 відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2007 визначено ОСОБА_2 належність 1/4 частки спадкового майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 .

22.03.2007 ОСОБА_2 зареєстрував право власності у встановленому законом порядку на успадковану частку житлового будинку.

Для оформлення спадщини в нотаріальному порядку позивачу необхідно визначити частки у спадковому майні кожного спадкоємця. ОСОБА_2 у судовому порядку визначив свою 1/4 частку спадкового майна та оформив за собою.

Тому виникла необхідність визначити позивачу розмір часток у спільній сумісній власності подружжя та частку у спадковому майні за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , з метою реалізації права на успадкування нерухомого майна.

У зв`язку з цим, просив суд визначити, що частка ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , складає 3/4 частини, з яких 1/2, як частка в спільному сумісному майні подружжя, та 1/4 як частка в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.01.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно із поданою заявою просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, згідно із поданою заявою просив проводити розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги та обставини викладені у позовній заяві визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення суду в підготовчому провадженні.

Дослідивши представлені письмові докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 05.09.1987 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 28.08.2001 (а.с. 10).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.08.2001 (а.с. 11).

Під час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , що стверджується технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна складеного 16.10.2001 Волинським обласним бюро технічної інвентаризації та свідоцтвом про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_3 від 11.12.2000, видане Волинським обласним бюро технічної інвентаризації та зареєстроване за №2770 (а.с. 12-16).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2007 визначено ОСОБА_2 належність 1/4 частки спадкового майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

ОСОБА_2 22.03.2007 зареєстрував успадковану частку житлового будинку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13978280 від 22.03.2207 (а.с. 17).

Право власності на земельну ділянку під 1/4 частиною житлового будинку належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №547612 від 16.04.2007 (а.с. 19).

Право власності на земельну ділянку під 3/4 частинами успадкованого житлового будинку належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №034213 від 26.06.2003 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Положеннями ч. 1 ст. 386 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При тому, що немає значення за ким зареєстроване таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення свої прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток слід задовольнити повністю, визначити, що частка ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , складає 3/4 частини, з яких 1/2 є частка в спільному сумісному майні подружжя, та 1/4 - частка в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 60, 70, СК України, ст.ст. 26, 182, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 368, 370, 379-381, 1217, 1222, 1261 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення розміру часток - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , складає 3/4 частини, з яких 1/2 є часткою у спільному сумісному майні подружжя, та 1/4 як частку в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повне судове рішення складене 27.01.2023