Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2023 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

секретар судового засідання Рашевська О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги до суду ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 24.05.2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, під час якого сторони придбали за спільні кошти житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони добровільно не можуть вирішити питання поділу вказаного житлового будинку, що змусило позивача звертатися до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 просила суд, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнати за нею право власності на частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевчук Н.Й. у судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні, просили справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

24.05.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.06.2005 року ОСОБА_2 купив житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, а тому у відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає, що об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя є житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а томі він підлягає поділу.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на частку житлового будинку (літера «А»), житловою площею 57,3 кв.м., загальною площею 87,6 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: сіни «а», ганок «а1», хлів «Б», ганок «б», хлів добудова «Б1», підвал «Б2», хлів «В», гараж «Д», паркан «1», ворота «2», хвіртка «3» що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на частку житлового будинку (літера «А»), житловою площею 57,3 кв.м., загальною площею 87,6 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: сіни «а», ганок «а1», хлів «Б», ганок «б», хлів добудова «Б1», підвал «Б2», хлів «В», гараж «Д», паркан «1», ворота «2», хвіртка «3» що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок (літера «А»), житловою площею 57,3 кв.м., загальною площею 87,6 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами: сіни «а», ганок «а1», хлів «Б», ганок «б», хлів добудова «Б1», підвал «Б2», хлів «В», гараж «Д», паркан «1», ворота «2», хвіртка «3» що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .