єдиний унікальний номер справи 531/1685/23
номер провадження 4-с/531/4/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

скаржника ОСОБА_1 ,

начальника Карлівського відділу ДВС Рець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рець Миколи Васильовича,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суд з скаргою на дії начальника Карлівського ВДВС та просить визнати їх незаконними і зобов`язати його скасувати постанову про арешт коштів боржника від 21.06.2023 ВП №72093030 та постанову про розшук майна боржника від 04.10.2023 ВП №72093030.

У скарзі зазначається, що на виконанні у Карлівському ДВС перебуває виконавчий лист Карлівського районного суду №531/2628/22, що виданий 19.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 понесених нею витрат по оплаті судового збору та на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у загальному розмірі 20003,82 грн. 21.06.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72093030. Скаржник не ухиляється від обов`язку сплачувати кошти, але ВДВС було винесено Постанову про арешт коштів боржника від 21.06.2023 у якій вказано суму 22304,20 грн. з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця та ін. Також 04.10.2023 винесено постанову про розшук майна боржника. Скаржник вважає, що постанови про розшук майна та арешт коштів є незаконними, оскільки з нього регулярно стягуються кошти. Також у скарзі зазначається, що начальник ВДВС Рець М.В. порушив права типового положення про ВДВС, оскільки своїм підписом не мав права виносити постанову про арешт коштів боржника та постанову про розшук майна боржника, чим грубо порушив свої владні повноваження.

Скаржник в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що рішення суду виконував добровільно, зв`язувався із стягувачем, вона надала рахунок, на який він перерахував 4000 грн. до відкриття ВП, а вже 22.06.2023, коли він хотів перерахувати частину боргу, виявив, що рахунок заблоковано. Зі стягувачем він мав усну домовленість про погашення боргу протягом двох місяців.

Начальник Карлівського відділу державної виконавчої служби Рець М.В. у суді заперечив проти задоволення скарги, вважає її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Заслухавши скаржника, начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 17.05.2023 по справі №531/2628/22 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по оплаті судового збору та на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи , у загальному розмірі 20003,82 грн. На виконання вказаного рішення 19.06.2023 було видано виконавчий лист .

21.06.2023 стягувач за виконавчим листом ОСОБА_2 звернулася з заявою до начальника Карлівського ВДВС про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №531/2628/22 виданого 19.06.2023, у якій просила: винести постанову про відкриття виконавчого провадження; зобов`язати боржника подати декларацію про його майно та доходи; зобов`язати боржника надати відомості щодо належного йому майна; встановити майно боржника, яке знаходиться у інших осіб, а також майно та кошти боржника що йому належать від інших осіб; отримати інформацію від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків; провести перевірку майнового стану боржника.

21.06.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №72093030.

Цього ж дня було винесено постанову про арешт коштів боржника.

04.10.2023, в рамках вищевказаного виконавчого провадження, винесено постанову про розшук майна боржника.

Скаржником надано звіти про здійснення відрахування та виплати за виконавчим листом 531/2628/22 виданим 19.06.2023. Вказаний відсоток (частка) стягнення 20%, та зазначено утримані суми.

Також скаржником надано копію квитанції на підтвердження стягнення суми боргу за вказаним виконавчим документом.

Згідно зі ст.124,129 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.451ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Уразі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права,майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно положення ч.3 ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Частиною 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст.48 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону).

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Перевіряючи доводи скарги, вбачається, що вони зводиться до власного тлумачення скаржником положень закону та не свідчить про неправомірність винесених постанов про арешт коштів боржника від 21.06.2023 та про розшук майна боржника від 04.10.2023 по ВП №72093030.

Суд враховує, що на теперішній час про затримання транспортного засобу працівниками поліції та місце його зберігання державний виконавець відповідно до п.8 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року, не повідомлявся, транспортний засіб відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» не вилучався та не описувався, визначені законом підстави для зняття його з розшуку відсутні.

Також суду не надано доказів про відсутність у скаржника заборгованості за вказаним виконавчим провадженням.

Крім того, положенням ст.7 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Зазнечене, спростовує твердження скаржника, відносно того що начальник ВДВС Рець М.В. своїм підписом не мав права виносити постанову про арешт коштів боржника та постанову про розшук майна боржника, оскільки згідно викладеного вище, керівник органів державної виконавчої служби є державним виконавцем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про арешт коштів від 21.06.2023 року та про розшук майна боржника від 04.10.2023 року виносились з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, за наявності підстав та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За вказаних обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,10,36,48,51,56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,258-260,447,449,451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рець Миколи Васильовича відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 12.12.2023.

Суддя