Справа № 694/2278/22 Провадження №2/694/522/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.12.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Павленка С.І. про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

19.12.2023 року представник позивача адвокат Павленко Сергій Іванович звернувся до суду із заявою про відвід судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. (головуючої у справі), яка мотивована, зокрема, тим, що з початку весни 2023 року ОСОБА_1 проходить військову службу на Сході країни. На даний час він після лікування в госпіталі у зв`язку із отриманим складним пораненням нижньої кінцівки перебуває на амбулаторному лікуванні. В липні 2023 року з ним телефоном зв`язався ОСОБА_1 та попросив подати до суду заяву про залишення позову без розгляду. Він йому пояснив, що таку заяву подавати не можна, оскільки заява про залишення позову без розгляду подається до початку розгляду справи по суті, а справа, позивачем у якій він являється, вже з січня 2023 року розглядається судом по суті. За таких умов подача заяви про залишення позову без розгляду не має жодного сенсу, оскільки суд відмовить у її задоволенні і продовжить розгляд справи. Проте, ОСОБА_1 наполягав на своєму та мотивував це тим, що він через складне поранення та операції і процедури, які проводяться, терпить фізичний біль, а відповідачка ОСОБА_2 , користуючись його станом, чинить психологічний тиск, вимагаючи подання ним заяви про залишення позову без розгляду та при цьому шантажуючи можливістю спілкування з синами. Крім того, він виказав свої плани щодо питання розподілу майна: на даний час через свій фізичний стан він не може його вирішувати, а займатиметься ним буде після повернення додому, або після закінчення війни і при цьому наполегливо просив його подати до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Зважаючи на прохання свого довірителя, 19.07.2023 року він звернувся до Звенигородського районного суду з заявою та просив залишити заявлений ОСОБА_1 позов про розподіл майна подружжя без розгляду.

Ухвалою від 20.07.2023 року Звенигородського районного суду провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя було закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Своє рішення суд мотивував тим, що оскільки справа перебуває на стадії судового розгляду, то залишення позову без розгляду не допускається. Натомість, закриття провадження у справі допускається на будь-якій стадії судового процесу.

Також в ухвалі суду зазначено, що суд розцінює заяву позивача, як відсутність предмету спору. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Не погодившись з ухвалою суду, він в інтересах позивача ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах Черкаського апеляційного суду від 03.10.2023 року подана мною апеляційна скарга була задоволена, ухвала Звенигородського районного суду від 20.07.2023 року скасована, а справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В зв`язку з тим, що суд, винісши ухвалу про закриття провадження по справі та зазначивши в ній про відсутність спору, по суті наперед виказав свою думку, у позивача ОСОБА_1 виникли сумніви у об`єктивності суду у вирішенні заявленного ним позову.

Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Павленка С.І. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Просив задоволити заяву про відвід судді.

Підстави для відводу судді по ЦПК України передбачені ст.ст.36, 37 ЦПК України.

Статтею 39 ЦПК України, визначено порядок та строки заявлення відводу (самовідводу) судді, він повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 39 ЦПК України, після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участь і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України»), характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Право сторін на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст. 15 Кодексу Суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Кожна особа має право на висловлення своєї думки.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав і обов`язків передбачених законом та розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В розглядуваному випадку, доводи представника позивача про упередженість судді Сакун Д. І. є надуманими, будь-якими об`єктивними даними не підтверджуються, а зводяться виключно до припущень, що не свідчить про зацікавленість у результатах вирішення справи, або упередженість головуючого судді.

Однак, враховуючи недовіру судді Сакун Д. І., суд вважає, що з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, а також, щоб в учасників справи не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, суд приходить до переконання про те, що відвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст.2, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача адвоката Павленка С.І. про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя - задовольнити.

Відвести суддю Сакун Д.І. від подальшого розгляду цивільної справи №694/2278/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Дану цивільну справу передати до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для визначення нового складу суду в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакун