Справа № 454/5365/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даною заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

В обгрутнування своїх вимог зазначає, що вона проживає одна. Заінтересована особа ОСОБА_2 , проживає окремо від неї, разом зі своєю співмешканкою, по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 протягом тривалого часу зловживає алкогольними напоями, на фоні чого стає агресивним, постійно приходить до неї п`яний, час від часу ночує та вчиняє з нею сварки вдома. Під час яких принижує її, погрожує фізичною розправою, нецензурно висловлюється, всіляко обзиває. Вона боїться виходити зі свого будинку, змушена постійно зачиняти двері будинку, оскільки будучи п`яним ОСОБА_2 вривається в будинок пошкоджує та знищує меблі, речі домашнього вжитку, побутову техніку, тощо. В будинку пошкодженні практично усі вікна та двері.

Заявниця вказує, що живе в постійному страху за своє здоров`я та життя. ОСОБА_2 погрожує, що спалить будинок. Також, ОСОБА_2 не бере участі у підтриманні належного стану будинку, не платить за комунальні послуги, хоча час від часу користується ними.

Зазначає, що всі ці фактори негативно впливають на якість її життя і загалом на її психологічний стан.

З приводу неправомірної поведінки заінтересованої особи вона зверталась у поліцію та відносно ОСОБА_2 складались протоколи за частинами 1 та 2 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, видавався терміновий заборонний припис, який ОСОБА_2 ігнорував та не виконував.

Таким чином, вона є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тому змушена звернутися до суду про видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців згідно вимог ст. 350-2 ЦПК України та просить: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися до 100 метрів до місця проживання заявника; заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб спілкуватися з заявницею; заборонити вести листування, телефонні переговори з вказаними особами або контактувати з ними через третіх осіб.

В судове засідання заявник не прибула.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не прибув.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Тому суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу обмежувального припису за відсутності заінтересованої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Заявником до матеріалів справи долучено терміновий заборонний припис винесений поліцейськими ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 07.01.2022р. відносно ОСОБА_2 , який вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_3 .

Також, постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 13.09.2022р. ОСОБА_2 притягався до відповідальності за те, що 04.09.2022р. в АДРЕСА_2 вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , під час якої висловлювався до неї нецензурними словами, порушника визнано винуватим та накладено стягнення у виді штрафу за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з ч. 1ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 2 ст. 27 Конституції України закріплює, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

За положеннями статті 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

У частинах 3, 4 статті 26 цього Закону зазначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи - пункт 9 частини першої статті 1 Закону). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 4 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Частинами 1, 5, 6статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі справа № 216/4309/21, провадження № 61-1199св22.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявником в якості доказів вчинення домашнього насильства надано: копію термінового заборонного припису від 07.01.2022р. та постанову від 13.09.2022р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП

Із поданих доказів слідує, зокрема, терміновий заборонений припис стосовно кривдника винесений 07.01.2022р., яким до ОСОБА_2 вжитий такий захід термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.

Як вбачається постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 13.09.2022р. ОСОБА_2 визнано винуватим та накладено стягнення у виді штрафу за ч.1 ст.173-2 КУпАП за те, що 04.09.2022р. в АДРЕСА_2 вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , під час якої висловлювався до неї нецензурними словами.

Згідно із правовим висновком, викладеним у Постанові КЦС ВС від 19.05.2020 №404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, про те, що заявницею ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що після видачі термінового забороненого припису стосовно ОСОБА_2 від 07.01.2022р. та постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 13.09.2022р., останній продовжував систематично вчиняти стосовно неї домашнє насильство, у зв`язку із чим існують обґрунтовані ризики застосування ОСОБА_2 насильства у будь-якому його прояві.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, суд дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович