Справа № 165/2955/20
Провадження № 2/165/15/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2023 р. м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення,

встановив:
16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27 квітня 2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений шлюб. У цьому шлюбі народилася їх спільна дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 25 березня 2008 року їх сім`ї був виданий ордер №174 на право зайняття службового жилого приміщення трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Підставою для видачі ордеру стало рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради №106 від 20.03.2008. До складу їх сім`ї входила вона, її дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_3 та їх спільна дочка ОСОБА_2 . Вказує також на те, що з 01 квітня 2008 року усі вони були зареєстровані за вказаною адресою, однак не вселялися квартиру, оскільки робили капітальний ремонт та приводили квартиру до придатного для проживання стану. Однак, згодом, її дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_4 на вимогу відповідача, знялася з реєстраційного обліку в спірній квартирі АДРЕСА_1 . Зазначає, що рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №356 від 21 грудня 2017 року, на підставі клопотання Володимир-Волинського відділу Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління №1840 від 07 грудня 2017 року, квартира за вищевказаною адресою, була виключена з категорії службового фонду і на даний час належить до комунальної власності. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 червня 2019 року шлюб з ОСОБА_3 було розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач не впускає її до квартири і чинить всілякі перешкоди у користуванні житлом, вважаючи, що вона не має права на цю квартиру. З цього приводу, в листопаді 2019 року, вона зверталася із заявою до начальника КП «УЖК» №1, та тричі у 2020 році до Нововолинського ВП Володимирського ВП ГУНП у Волинській області. З відповідей відділу поліції слідує, що з відповідачем проводилися профілактичні бесіди з метою недопущення протиправної поведінки, однак все це не дало бажаних результатів. Оскільки відповідач не впускає її з дитиною в квартиру, а вона вимушено проживає у будинку своєї бабусі у м. Володимирі, не маючи іншого, належного їй на праві приватної власності житла, вважає, що таким чином відповідач діє неправомірно, а відтак просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вселення її та неповнолітньої дочки ОСОБА_2 у квартиру та надання їй ключів від вхідних дверей квартири. Також просила стягнути з останнього судові витрати у справі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.171).
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку йому SMS- повідомлення на номер мобільного телефону вказаного ним у заявах, які подавались до суду (а.с.170). Відповідач ОСОБА_3 неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення справи, а відтак, є підстави вважати, що йому достовірно відомо про час та місце розгляду справи у суді.
Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові докази в справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.
У судовому засіданні встановлено, що з 27 квітня 2001 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_2 , (а.с.8).
Також, у сім`ї сторін виховувалася дочка позивача від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з копією ордеру на службове жиле приміщення №174 від 25 березня 2008 року, на підставі рішення міськвиконкому №106, сім`ї ОСОБА_5 , в складі чотирьох осіб, надано право на зайняття службового жилого приміщення жилою площею 39,7 кв.м, яке складається з трьох кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).
Відповідно до ст.122 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Відповідно до ч.2 ст.123 Житлового кодексу УРСР до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73-76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.
Розглянувши клопотання №1840 від 07.12.2017 Володимир-Волинського відділу Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області прийняв рішення №356 від 21.12.2017 (а.с. 11), в якому не заперечив щодо виключення з категорії службового фонду квартири АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_3 зі сім`єю в складі з чотирьох осіб.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 червня 2019 року, що набрало законної сили 13 липня 2019 року, шлюб сторін було розірвано (а.с.10).

На обґрунтування позову, позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_3 їй та їх спільній дочці чинить перешкоди у користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, позивач ОСОБА_1 не має у власності жодного нерухомого майна (а.с.18)

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію (а.с.16) особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 відкритий на ім`я ОСОБА_3 , однак у цьому житлі зареєстровані три особи: відповідач ОСОБА_3 ; позивач ОСОБА_1 та їх неповнолітня дочка ОСОБА_2 ОСОБА_4 22 лютого 2018 року добровільно знялася з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 приймає участь в утримані спірного житла, що підтверджується дублікатами квитанцій про сплату нею комунальних послуг за вищевказаною адресою (а.с. 121-146).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач одноособово має ключі від вхідних дверей спірно квартири, і лише він після проведення капітального ремонту вселився у спірне житло та ним користується.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 вимушено проживає разом з неповнолітньою дитиною сторін ОСОБА_2 у місті Володимирі, оскільки раніше по місцю реєстрації у спірній квартирі проводився ремонт, а на даний час, відповідач чинить перешкоди в користуванні ними квартирою.

Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що з приводу неправомірних дій ОСОБА_3 позивач у 2020 році декілька разів зверталася із заявами до начальника Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області вказуючи, що її колишній чоловік перешкоджає їй та дочці у користуванні квартирою. Дані звернення були розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян». З приводу звернень позивача, неодноразово з ОСОБА_3 проводились профілактичні бесіди з метою недопущення протиправної поведінки, а позивачу ОСОБА_1 роз`яснено право на звернення до суду (а.с.13-15).

При ухваленні рішення у справі, суд також враховує встановлені рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2021 року, що набрало законної сили 09 грудня 2021 року, обставини, зокрема те, що відповідач ОСОБА_3 своєю протиправною поведінкою чинив та продовжує чинити ОСОБА_1 та неповнолітній дочці сторін ОСОБА_2 перешкоди у користуванні спірною квартирою, де зареєстроване їх постійне місце проживання. Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , без дозволу ОСОБА_1 , вселив у спірну квартиру свою теперішню дружину ОСОБА_6 та двох її дітей, де вони проживають і на даний час, створюючи перешкоди позивачу та неповнолітній ОСОБА_2 у користуванні спірним житлом. Як наслідок, судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання позивача ОСОБА_1 та їх неповнолітньої дочки, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.171-175).

Згідно із статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно з ч.2 ст.18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції про права дитини).

У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на встановлені обставини, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих позивачем та за відсутності будь-яких доказів на спростування вимог позивача ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу та їх неповнолітній дочці у користуванні спірним нерухомим майном, а тому, приходить до висновку, що права позивача та її неповнолітньої дитини на користування цим майном підлягають захисту шляхом вселення їх у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та передачі позивачу ключів від вхідних дверей квартири.

Судові витрати у справі, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд покладає на сторону відповідача, а відтак суд стягує з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується документально (а.с.5).

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137, ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст.23, ст.24 ЖК Української РСР, суд

ухвалив:

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири за вищевказаною адресою.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк