441/2161/23 2/441/658/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування в особі Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2023 позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, покликаючись на те, що у нього з відповідачкою є четверо спільних дітей, двоє з яких ще неповнолітні - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Шлюб між ним та дружиною розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.08.2023. З часу розлучення він займається вихованням та утриманням дітей самостійно, з червня 2020 діти проживають з ним. Він матеріально забезпечує дітей та займається їх вихованням, створив для них усі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку, їхні діти доглянуті, забезпечені харчуванням, мають усі належні умови для проживання, навчання та дозвілля. Відповідачка не бере участі у вихованні своїх дітей, не цікавиться їх життям, не піклується про стан їхнього здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, діти не пам`ятають, коли востаннє бачили матір.

Враховуючи вищенаведене та те, що між ним і дітьми встановлений міцний психологічний зв"язок, існує довіра, взаєморозуміння, діти більше прив"язані до нього і проживання дітей з ним сприятиме їх розвитку як психологічному, так і фізичному, просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 .

Позивач в підготовче засідання не з`явився, 21.11.2023 від його представниці надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити.

Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, 28.12.2023 від неї надійшла письмова заява, згідно з якою вона позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Представник служби у справах дітей Комарнівської міської ради Львівської області в судове засідання не з"явився, 26.10.2023 від нього надійшли письмові пояснення у справі, згідно з якими ними встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживають разом із бабусею в АДРЕСА_1 , оскільки батько служить в ЗСУ. Ставлення дітей до ситуації неоднозначне. Старший син ОСОБА_3 схиляється більше до проживання з батьком. Просять розгляд справи проводити у їх відсутності, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Беручи до уваги визнання відповідачкою позовних вимог, враховуючи позицію служби у справах дітей Комарнівської міської ради Львівської області, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони у справі (а.с.15-16). ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 разом з дітьми - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та матір`ю - ОСОБА_8 (а.с.17). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.08.2023 у справі № 441/1058/23 (а.с.10-12).

З акту обстеження умов проживання позивача у АДРЕСА_1 від 03.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 проживає в будинку матері - ОСОБА_2 , разом з дітьми, станом на сьогодні позивач служить в ЗСУ.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 р., ратифікованої постановою ВРУ № 789-XII 27.12.1991р., дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст.3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь- кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Беручи до уваги те, що від народження і до сьогодні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають з батьком, що відповідачкою не заперечується, позивач з дітьми проживає у будинку, який придатний для проживання у ньому неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 позов визнала, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги та визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за ним.

Керуючись ст. 160-161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст. 5, 10, 12, 18, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Ференц