Справа № 147/178/22
Провадження № 2/147/25/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства Агропромислова фірма "Іззія" про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПП АФ "Іззія" про розірвання договору оренди землі б/н, укладеного 05.05.2004 між ОСОБА_2 та ПП АФ "Іззія", який зареєстровано 18.02.2017 Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА Вінницької області за №33967526.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014, виданого державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0255 га., що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району, Вінницької області. Дану земельну ділянку позивач отримала внаслідок спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2020 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0084 площею 3,0255 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, внесено запис про інше речове право, а саме про договір оренди землі між відповідачем та ОСОБА_2 від 18.02.2017. У позивачки виникають сумніви в правомірності даної угоди. Так, як ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.08.2014 власником вищезазначеної ділянки є ОСОБА_3 . Також на протязі 2014 - 2022 року позивачці орендну плату ніхто не сплачував та й взагалі про даний договір стало відомо тільки в 2021 році при намаганні зареєструвати інший договір оренди землі. В серпні 2021 року позивач, через свого представника, адвоката Конякіна М.С., звернулась до приватного підприємства агропромислова фірма "ІЗЗІЯ" (ПП АГРОФІРМА "ІЗЗІЯ") з адвокатським запитом, де просили надати письмову інформацію, чи проведено ПП «Агропромислова фірма «ІЗЗІЯ» повністю розрахунки з ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 по орендній платі згідно вказаного договору за 2017 - 2021 роки. В разі наявності заборгованості по виплаті орендної плати просили вказати її розмір, періоди за які виникла заборгованість та причини її виникнення. На момент подачі позовної заяви відповідач відповіді на адвокатський запит не надав.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2020 на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0084 площею 3,0255 га, орендна плата становить перших два роки в розмірі, що становить не менше 1% від НГО земельної ділянки а наступні роки не менше 1,5 % НГО земельної ділянки. Однак всупереч договору, відповідач неодноразово порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014-2022 роках та відповідно нехтує виплатою орендної плати згідно договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 01.02.2022 відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2014-2021 роках належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за вказані роки позивач від відповідача не отримувала.

В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2014-2022 роках, є невиконанням обов`язків ПП Агрофірма «ІЗЗІЯ», передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі № б/н від «05» травня 2004 року.

Враховуючи викладене, позивач просить розірвати Договір оренди землі №б/н, укладений 05.05.2004 між ОСОБА_2 і Приватним підприємством агропромислова фірма "ІЗЗІЯ" (ПП АГРОФІРМА "ІЗЗІЯ") , який зареєстрований 18.02.2017 Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА Вінницької області за №33967526, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 22.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

18.04.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 30.05.2022 витребувано від Державного реєстратора Могилів-Подільської РДА Вінницької області примірник договору оренди землі №б/н, укладений 05 травня 2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством Агропромислова фірма «Іззія», , який зареєстрований 18 лютого 2017 року Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА, номер запису про інше речове право: 19128891; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:33967526 від 21.02.2017.

07.06.2022 від начальника Могилів-Подільської районної військової адміністрації надійшло повідомлення від 07.06.2022 р. за №824/02-02.08, в якому зазначено, що реєстраційна справа, в якій зберігається договір оренди землі №б/н від 05.05.2004 між ОСОБА_2 та ПП АФ «Іззія» у них відсутня.

04.07.2022 витребувано від ПП АФ "Іззія" примірник договору оренди землі №б/н, укладений 05 травня 2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством Агропромислова фірма «Іззія», , який зареєстрований 18 лютого 2017 року Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА, номер запису про інше речове право: 19128891; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:33967526 від 21.02.2017.

14.09.2022 на адресу суду надійшло повідомлення від директора ПП АФ «Іззія» Маліновського Ю.М. від 12.09.2022 №12/09-1, в якому зазначено, що при зміні власника ПП АФ «Іззія» не були надані всі примірники договорів, тому договір б/н від 05.05.2004 між ОСОБА_2 та ПП АФ «Іззія» надати не можуть через його відсутність.

Ухвалою суду від 27.10.2022 поновлено строк на подання клопотання про витребування доказів. Витребувано від Державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області копію відсканованого примірника договору оренди землі №б/н, укладеного 05 травня 2004 року між ОСОБА_2 та Приватним підприємством Агропромислова фірма «Іззія», , який зареєстрований 18 лютого 2017 року Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА, номер запису про інше речове право: 19128891; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:33967526 від 21.02.2017.

01.11.2022 від начальника відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Тростянецької селищної ради Меркотан О. надійшов лист від 28.10.2022 за №2376, в якому зазначено, що Державний реєстратор не уповноважений надавати документи реєстраційної справи в електронній формі, та як не є зберігачем справ відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

05.12.2022 та 19.12.2022 від представника позивача, адвоката Конякіна М.С. надійшла заява про долучення доказів, а саме копії примірника договору оренди землі №б/н, який укладений 05.05.2004 між ОСОБА_2 та ПП АФ «Іззія», зареєстрований 18.02.2017 Державним реєстратором Могилів-Подільської РДА Вінницької області за №33967256. Також просив поновити строк на подання даного доказу.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у Постанові Пленуму від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи те, що договір оренди землі №б/н, який укладений 05.05.2004 між ОСОБА_2 і ПП АФ «Іззія» є предметом позову у даній справі, для повного всебічного та об`єктивного розгляду його необхідно долучити в якості доказів по справі №147/178/22.

В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_3 . Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, будь-яких клопотань не заявляв.

В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Судом встановлено, що 05.05.2004 року між Приватним підприємством Агропромислова фірма «Іззія» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі строком на двадцять років. Даний договір зареєстрований в 2007 році у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с.138-140).

Відомості про договір оренди землі від 05.05.2004, зальною площею 3,0255 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :01:004:0084, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по підтверджується актуальною інформацією зі спеціального розділу. Орендодавець - ОСОБА_2 , орендар - Приватне підприємство «Агропромислова фірма «Іззія» ( а.с.9).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.08.2014 ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку площею 3,0255 га, кадастровий номер земельної ділянки - :01:004:0084, що знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району, Вінницької області, що належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №203139 ( а.с.7).

06.08.2014 державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори Рева Л.Л. було проведено реєстрацію права власності на вказану вище земельну ділянку за ОСОБА_3 ( а.с.8).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

За вказаних обставин до позивача перейшли всі права та обов`язки орендодавця за договором оренди земельної ділянки від 05.05.2004.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що договором оренди землі №б/н від 05.05.2004 сторони дійшли згоди про те, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, послугами, товарами. Перші два роки в розмірі 1 % від вартості поля, далі не менше 1, 5% (п.9 Договору).

При цьому в договорі обумовлено, що орендна плата вноситься у такі строки - до 15.11. поточного року (пункт 11). Розмір орендної плати переглядається щорічно за згодою сторін у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі унаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом (пункт 13). Пунктом 14 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2 процент несплаченої суми за кожен день прострочення.

Інформацію щодо строку дії договору та орендної плати внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в актуальну інформацію про державну реєстрацію іншого речового права. (а.с.9 звор.)

Також, у вищезазначеному договорі вказано, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-денний строк після державної реєстрації договору оренди (пункт 20).

До обов`язків орендаря входить: приступити до використання земельної ділянки у строки, встановлені цим договором оренди; використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначену у цьому договорі, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил, щодо використання землі; здійснювати заходи щодо поліпшення стану земельної ділянки у обсягах і строки, визначені окремою угодою сторін; своєчасно вносити орендну плату; враховувати при використанні земельної ділянки права третіх осіб, набуті відповідно до закону і цього договору; повернути орендодавцю земельну ділянку у належному стані після закінчення строку оренди; не утримувати земельну ділянку для забезпечення своїх вимог до орендодавця; відшкодовувати заподіяну земельній ділянці шкоду; виплатити орендну плату в терміни, визначені договором..

Пунктом 34 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У пункті 35 договору зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: несвоєчасна сплата орендної плати або бажання власника самостійно обробляти свою землю, але не пізніше п`яти років після підписання договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 міститься висновок, що «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті З ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, у позовній заяві зазначено, що орендодавцю не було сплачено орендну плату за період з 2014 по 2022 рік.

Відповідач не спростував такі твердження і не надав суду докази про виплату ОСОБА_3 з 2014 по 2022 роки орендної плати.

Окрім того, відповідач не виплатив орендну плату позивачу і в ході розгляду даної справи, що, на думку суду, свідчить про наявність підстав вважати, що дії відповідача щодо невиплати орендної плати були недобросовісними. Доказів протилежного суду не надано. Даний висновок зроблено судом з урахуванням того, що представник відповідача особисто ознайомлювався з матеріалами справи, отримував судові повістки та ухвали, однак ні відзиву, ні будь - яких доказів суду не надав.

Отже, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки від 05.05.2004 щодо несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з боку відповідача є доведеним та є підставою для розірвання такого договору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому задовольняє їх у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача - ПП АФ «Іззія» належить стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн. на користь ОСОБА_3 , сплачений при зверненні до суду з даним позовом.

Документально підтверджених позивачем інших витрат, які остання понесла у зв`язку з розглядом справи, суду не надано.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного підприємства Агропромислова фірма "Іззія" про розірвання договору оренди землі, задовольнити.

Розірвати Договір оренди землі від 05.05.2004, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія» (), згідно якого передано в оренду Приватному підприємству «Агропромислова фірма «Іззія» земельну ділянку, загальною площею 3,0255 га, кадастровий номер - :01:004:0084, яка знаходиться на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області; індексний номер рішення про державну реєстрацію 33967526 від 21.02.2017.

Стягнути з Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» на користь ОСОБА_3 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне підприємство «Агропромислова фірма «Іззія», місцезнаходження якої: 21007, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Некрасова, 25, .

Повний текст рішення складено 10.01.2023.

Суддя О.А. Натальчук