Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2599/23 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/2599/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року, яке ухвалено суддею Дубовік О.М.

встановив:

У червні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила змінити спосіб та розмір аліментів, що підлягають стягненню з неї на користь відповідача на підставі наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2019 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення з 1/4 до 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.05.2023 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона створила іншу сім`ю, в якій у неї ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 . З народженням доньки вона втратила можливість працювати та із 17.05.2023 року перебуває на обліку як безробітна в Державній службі зайнятості, допомоги по безробіттю не отримує, підприємницькою діяльністю не займається, не володіє на праві власності нерухомим майном.

Звертає увагу суду, що маючи на утриманні ще одну малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і перебуваючи на обліку як безробітна без отримання допомог по безробіттю, для неї стало непосильним сплачувати аліменти у розмірі 3200 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів обраховуються державним виконавцем виходячи із частини розміру середньої заробітної плати місцевості, де перебуває на виконанні виконавче провадження.

Народження доньки, відсутність змоги працювати через догляд за новонародженою донькою та неотримання допомоги по безробіттю, у сукупності є доказами зміни її матеріального та сімейного стану, що дає їй право на звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення їх у твердій грошовій сумі на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2019 року по справі №278/2256/19 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що позивач по справі не цікавилася долею маленької доньки ОСОБА_5 , неналежно сплачувала аліменти на її утримання. Суд першої інстанції неповно дослідив усі обставини справи та оцінив наявні у справі документи. Позивач не надала до суду всі дані про своє матеріальне становище на даний час, щоб суд міг зробити об`єктивний висновок. Дитина зростає та збільшуються потреби у придбанні усього необхідного для забезпечення належного та гармонійного розвитку, тому дочка сторін потребує допомоги зі сторони матері, яка не проживає біля дитини, і не доглядає та ще й абсолютно не цікавиться ні її здоров`ям, ні навчання, ні взагалі життям. Суд розглянув справу із істотним порушення прав малолітньої дитини, навіть без виклику у судове засідання для надання вичерпних пояснень з приводу предмета спору.

Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час виконання судового рішення про стягнення аліментів, до неї не було застосовано санкцій передбачених частиною 9 статті 71 закону України «Про виконавче провадження», її не було внесено до Єдиного реєстру боржників. Дійсно у продовж 2021 та 2022 роках мала місце нерегулярна виплата аліментів, але це пояснюється тим, що державна виконавча служба не повідомляла її про зміну розміру аліментів, які нараховувались із середньої заробітної плати даної місцевості. Вона декілька разів телефонувала до виконавчої служби і їй постійно надавалась різна інформація щодо щомісячного розміру аліментів та заборгованості по аліментам, через це платежі відбувались різними сумами. Вказує, що надала суду докази, що дійсно в 2021 році нею було сплачено відповідачу аліментів на загальну суму 34516,80 грн., у 2022 році 40452,50 грн.

Відповідач також подав до суду відповідь на відзив, в яких просив суд критично оцінити та не брати до увагу доводи позовної заяви та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити вимоги, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судовим наказом Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2019 року по справі №278/2256/19 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.48).

Із довідки № 499 від 17.05.2023 року, яка видана Маловисківським управлінням Новоукраїнської філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 із 17.05.2023 року перебуває на обліку як безробітна в Державній службі зайнятості, допомоги по безробіттю не призначено (а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народилась дочка - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.03.2023 року (а.с.7).

На підтвердження слати аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 були надані відповідні квитанції (а.с.10-30).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що сімейний стан позивача змінився, вона народила доньку, при ухваленні судового наказу про стягнення аліментів з позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , без урахування наявності інших утриманців у позивача. Тому, з урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дочки, позивач посилалася на народження дитини, тобто зміну сімейного стану, та відсутність доходів, тобто зміну майнового стану.

На підтвердження вказаних обставин надала довідку №499 від 17.05.2023 року, яка видана Маловисківським управлінням Новоукраїнської філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, про, те що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 із 17.05.2023 року перебуває на обліку як безробітна в Державній службі зайнятості, допомоги по безробіттю не отримує, а також свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 01.03.2023 року, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 народилась ОСОБА_4 . Вказані обставини виникли після видання Житомирським районним судом Житомирської області судового наказу від 12.09.2019 року по справі №278/2256/19 року.

Отже, суд вважає, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку колегії суддів, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

З урахування вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів із позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за судовим наказом від 12.09.2019 року по справі №278/2256/19 року, однак розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, що призвело до порушення норм процесуального права.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За змістом указаних процесуальних норм у порядку спрощеного позовного провадження судом розглядаються малозначні справи чи справи незначної складності та визначеної пріоритетності, за виключенням справ, які повинні бути розглянуті судом у порядку загального позовного провадження.

До справ, які підлягають обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження віднесені, зокрема, справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року в справі №682/2454/22.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, хоча враховуючи предмет та правові підстави позову в цій справі, вона є справою, що виникає із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до п.1 частини четвертої ст. 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Частина четверта ст. 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.

За положеннями п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Отже, неправильне застосування судом норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог з підстав зазначених вище (п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на підставі наказу Житомирського районного суду Житомирської області від 12.09.2019 року у справі №278/2256/19 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,) на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Головуючий Судді