ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/779, 780/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Івана Івановича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року та на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2023 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди завданої ДТП,-,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 738,25 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 12 серпня 2021 року о 14:00 год. по вул. Данилевського, біля будинку № 30 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв припаркованим та автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виїжджав з паркомісця заднім ходом та допустив зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Враховуючи той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталась за участю забезпечених транспортних засобів, за відсутності травмованих людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого, ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «ХМСК» згідно полісу № АР/0508292 від 03 вересня 2020 року.

Автомобіль Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та перебуває у володінні ОСОБА_1 на підставі усного доручення.

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «ХМСК» з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

Також, 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 уклали договір на проведення експертної оцінки № 726/10-21 щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику, вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 29 135,21 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 50 738,25 грн.

10 листопада 2021 року позивачем на адресу ПрАТ «ХМСК» надав заяву з копією звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 726/10-21 від 05 жовтня 2021 року, та проханням здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 29 135,21 грн. Відповіді на вказану заяву позивач не отримував.

03 листопада 2021 року представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу ПрАТ «ХМСК» з проханням надати відомості про страховий випадок та про розмір відшкодування, визначений страховиком, але до цього часу відповіді на адвокатський запит не надходило.

Також, 03 листопада 2021 року позивачем через представника було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 досудову вимогу з проханням відшкодувати шкоду, яка не покривається страховим відшкодуванням. На даний час будь-якої відповіді на досудову претензію не надходило.

Станом на дату подання позовної заяви позивач жодного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не отримала.

Таким чином, вважає, що невідшкодованими позивачу залишаються 50 738,25 грн.

Так, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , № 726/10-21 від 05 жовтня 2021 року:

- ринкова вартість автомобіля складає 190 780,25 грн;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 50 783,25 грн;

- вартість матеріального збитку складає 29 135,42 грн.

З урахуванням того, що відповідальність страховика обмежена страховою сумою та розмір відшкодування визначається відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає, що з ПрАТ «ХМСК» підлягає стягненню 29 135,42 грн, тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (матеріальний збиток).

Враховуючи те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 50 783,25 грн, а розмір відшкодування, яке повинно бути відшкодовано ПрАТ «ХМСК» складає 29 135,42 грн, то різниця у розмірі 21647, 83 грн, що виходить за межі страхової виплати, підлягає відшкодуванню завдавачем шкоди - ОСОБА_2 (50 783,25 - 29 135,42 = 21647,83 грн).

На підставі вищевикладеного просила стягнути з ПрАТ «ХМСК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 29 135, 42 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21 647, 83 грн. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати в порядку статті 141 ЦПК України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 27 589 гривень 15 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рудика І.І. задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5440 грн.

В іншій частині у задоволенні позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Рудик І.І. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та в цій частині позов задовольнити.

Також просить скасувати додаткове рішення в частині відмови у стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що посилання суду на те, що розмір шкоди завданої позивачу покривається лімітом відповідальності страховика є безпідставним, оскільки ліміт відповідальності страховика станом на момент ДТП за Європротоколом становив 50000 грн.

Вказує, що у даному випадку для визначення розміру страхового відшкодування слід застосовувати ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Зазначає, що висновки суду суперечать висновкам цього ж суду з питання визначення розміру відповідальності страховика у даній справі, де судом при визначення суми відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «ХМСК» було враховано обмеження відповідальності страховика встановлені законом.

Вважає, що у позивача не має правових підстав вимагати стягнення з ПрАТ «ХМСК» відшкодування, що перевищує розраховану вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу. Вказує, що ст.1166 , 1194 ЦК України дає позивачу підстави вимагати стягнення з завдавача шкоди відшкодування, що не покривається страховою виплатою.

Щодо додаткового рішення, зазначив, що судом безпідставно не було включено до суми судових витрат понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи витрати на залучення спеціаліста-оцінювача, яким було визначено оцінено розмір шкоди, завданої позивачу та складено відповідний звіт про оцінку долучений до матеріалів справи.

Зазначає, що у випадку задоволення скарги частина витрат позивача повинна бути стягнута з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішення оскаржено лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не зовсім відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

У страховика - ПрАТ «ХМСК», виник обов`язок з відшкодування шкоди, який не перевищує межі страхової суми (ліміту страхового відшкодування), розмір якої зазначений в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим, як вбачається, позивачка просить стягнути з ПрАТ «ХМСК», на її користь вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 29 135, 42 гривень з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини).

Позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів щодо спрямування страхових сум на придбання у платника ПДВ послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню пошкодженого транспортного засобу чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали), а тому правові підстави для стягнення суми з урахуванням ПДВ відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 27 589 гривень 15 копійок, без врахування ПДВ (на використані запасні частини).

Також ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21 647, 83 грн.

Отже, вбачається, що сума, яку просить стягнути позивачка у даній справі, не перевищує страхового ліміту відповідальності страховика.

Відповідно, розмір матеріальної шкоди, яку поніс позивач у загальному розмірі покривається в повному обсязі страховим відшкодуванням (лімітом відповідальності) страховика, а відтак стосуються взаємовідносин позивача зі страховиком, який застрахував відповідальність винуватця ДТП, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для покладення додаткової відповідальності на таку особу у разі не перевищення розміру шкоди розміру страхового ліміту.

Більше того, оскільки, як встановлено, страхове відшкодування не розраховувалось страховою компанією та не було виплачене, станом на цей час відсутні підстави вважати, що така страхова виплата, тобто розмір отриманого страхового відшкодування, буде недостатнім та перевищить ліміт відповідальності страховика.

А тому правові підстави для покладення відповідальності на страхувальника ОСОБА_2 відсутні.

Проте в повному обсязі погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2021 року о 14:00 год. по вул. Данилевського, біля будинку № 30 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який стояв припаркованим та автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виїжджав з паркомісця заднім ходом та допустив зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Враховуючи той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталась за участю забезпечених транспортних засобів, за відсутності потерпілих, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), відповідно до якого, ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 15).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Ford Escape, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «ХМСК» згідно полісу № АР/0508292 від 03 вересня 2020 року (а.с. 16).

Автомобіль Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 13).

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «ХМСК» з повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування.

Також, 06 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір на проведення експертної оцінки № 726/10-21 щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику, ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 29 135,21 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 50 738,25 грн (а.с. 17-30).

10 листопада 2021 року позивачем на адресу ПрАТ «ХМСК» надав заяву з копією звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 726/10-21 від 05 жовтня 2021 року, та проханням здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 29 135,21 грн (а.с. 31).

Відповіді на вказану заяву позивачка не отримувала.

03 листопада 2021 року представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу ПрАТ «ХМСК» з проханням надати відомості про страховий випадок та про розмір відшкодування, визначений страховиком, розмір франшизи, визначений полісом, але до цього часу відповіді на адвокатський запит не надходило (а.с. 32).

Також, 03 листопада 2021 року позивачем через представника було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 досудову вимогу з проханням відшкодувати шкоду, яка не покривається страховим відшкодуванням. На даний час будь-якої відповіді на досудову претензію не надходило (а.с. 33-34).

Станом на дату подання позовної заяви позивачка жодного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, не отримала.

Так, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Suzuki SX4, державний номерний знак НОМЕР_1 , № 726/10-21 від 05 жовтня 2021 року:

- ринкова вартість легкового автомобіля складає 190 780,25 грн;

- вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля без урахування фізичного зносу вузлів та деталей, на момент проведення дослідження, складає 50 783,25 грн;

- вартість матеріального збитку легкового автомобіля з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини) складає 29 135,42 грн (а.с. 17-30).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТОВ «МСК».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), за яким ліміт становить 50000 грн.

Отже, частка відповідальності ОСОБА_2 становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування 50000 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до висновку експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SUZUKI SX4 реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 29135,42 грн з урахуванням ПДВ (на використані запасні частини). Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля SUZUKI SX4 реєстраційний номер НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 50783,25 грн 25 коп. Ринкова вартість легкового автомобіля SUZUKI SX4реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту ДТП становить 190780,25 грн 25 коп. (а.с.22).

При цьому, з вказаного висновку експертного дослідження вбачається, що величина матеріального збитку у розмірі 50783,25 грн. експертом була визначена, як вартість відновлювального ремонту без урахуванням фізичного зносу автомобіля.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідає у субсидіарному порядку, її частка відповідальності становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 ПрАТ «ХМСК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно склали повідомлення про ДТП (Європротокол» ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну а такому випадку складає 50000 грн.

Отже, частка відповідальності ОСОБА_5 становить різницю між фактичним розміром шкоди без урахування фізичного зносу і лімітом страхового відшкодування 50000 грн., та складає 21647,83 грн.

Суд першої інстанції вказані норми матеріального права з порушенням ст. 263 ЦПК України не застосував та не звернув уваги, що позивач заявив вимоги до особи, яка є винною у скоєнні ДТП майнові шкоду, яка є різницею між збитками без урахуванням фізичного зносу та з урахуванням зносу, які страховим полісом за змістом вказаних норм матеріального права не покриваються, а тому відповідно до ст. 1194 ЦК України мають стягуватися з відповідача.

Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Оскільки висновку суду не повністю відповідають обставинам справи, суд першої інстанції ухвалив судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги знайшли своє підтвердження, відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_5 та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стороною позивача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу подані до суду до початку розгляду справи по суті.

Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги щодо відповідача ОСОБА_2 , то з нього підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4560 грн понесених позивачем у суді першої інстанції та 2000 грн понесених у суді апеляційної інстанції.

Також з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн та витрати на проведення незалежної експертної оцінки (звіт 726/10-21 від 05.10.2021 року у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Рудика Івана Івановича задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди завданої ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 21647,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6560 грн та витрати на проведення незалежної експертної оцінки (звіт 726/10-21 від 05.10.2021 року у розмірі 2500 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.