ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м.Суми

Справа №591/7322/21

Номер провадження 22-ц/816/1816/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представники ОСОБА_1 - адвоката Якименко Ольги Ігорівни

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2023 року, у складі судді Северинової А.С., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 14 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в :

07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на їх спільного повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у вищому навчальному закладі «Група професійних шкіл №2» у Кракові, Республіка Польща за напрямком технік-програміст на денному стаціонарі очної форми навчання, стипендію не отримує, має значні успіхи в навчанні і навчається на безкоштовній основі, проживає в гуртожитку. У зв`язку з навчанням син потребує утримання з боку батька, який добровільно не надає йому матеріальної допомоги на період навчання, хоча має таку можливість працюючи на території Російської Федерації отримує великий дохід у розмірі 50000 грн на місяць, має в розпорядженні транспортний засіб, є співвласником квартири та нежитлового приміщення, інших осіб на утриманні не має.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 22 травня 2021 року до досягнення сином 23-х років.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2021 року на період навчання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 363 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко О.І., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина про не доведення факту понесення позивачем витрат на утримання повнолітнього сина у заявленому розмірі. Доводить, що відповідач не сплачував аліментів на сина навіть до досягнення повноліття, не допомагав синові матеріально у період навчання. Вказує, що виконавчим провадженням АСВП № 69387566 підтверджується вжиття позивачем всіх можливих заходів щодо одержання від відповідача аліментів та його ухилення від сплати аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 30 листопада 1996 року по 05 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 12, 13, 28).

На підставі заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (т. 1, а.с. 30-32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття.

Відповідно до довідки директора Групи професійних шкіл № 2 у Кракові, шкільне селище 18 від 10 серпня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчив клас ІІІ ТІ, і рішенням педагогічної ради від 22 червня 2021 року був переведений до класу IV TI за напрямком Технік-програміст у Групі професійних шкіл № 2 у Кракові. Розпочинає навчання у 2021/2022 навчальному році у четвертому класі. Навчання у 2021/2022 навчальному році розпочинається 01 вересня 2021 року, а закінчується 24 червня 2022 року (т. 1, а.с. 26, 27).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з надання послуг перукарнями та салонами краси (т. 1, а.с. 33-34).

Відповідач ОСОБА_2 є власником частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , а також квартири по АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 35, 39).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на 1/2 частину нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 37-38).

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_2 у період з 01 січня 2019 року по 01 жовтня 2021 року 17 разів перетинав державний кордон України у пунктах пропуску Покровка, Гоптівка, Велика Писарівка, Юнаківка, Бачівськ, Бориспіль-D (т. 1, а.с. 59).

За даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відповідач ОСОБА_2 отримував заробітну плату в ТОВ «Агнкс-Сервіс» і розмір його заробітної плати за період з травня 2021 року по листопад 2021 року склав 6000 грн на місяць, з грудня 2021 року по лютий 2022 року - 6550 грн на місяць. За період з 2 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року інформація про доходи відсутня (т. 1, а.с. 150, т. 2, а.с. 40).

Відповідно до свідоцтва про закінчення технікуму ОСОБА_4 у навчальному 2021/2022 році закінчив Технікум № 2 у Комплексі професійно-технічних училищ № 2 ім. Студентського Комітету Солідарності у Кракові воєводство Малопольське та отримав атестат зрілості (т. 2, а.с. 41, 42, 43, 44).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи до стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина сторін, який на момент звернення з позовом до суду навчався у технікумі на денній формі навчання, у розмірі 2000 грн, а не 5000 грн, як просила позивач, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як працездатний батько дитини, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається та потребує утримання на час навчання, при цьому враховано обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та не доведення належними доказами факт понесення позивачем щомісячних витрата на утримання сина у заявленому розмірі. Також судом зроблено висновок про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий період (з 22 травня 2021 року) через недоведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Врахувавши, що відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і сином щодо надання йому утримання норми ст. 184 СК України щодо індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, не застосовуються, суд правильно вважав вимогу про індексацію суми стягнутих аліментів необґрунтованою.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається, повнолітній син сторін на момент звернення ОСОБА_1 з позовом - 07 жовтня 2021 року, навчався в технікумі на денній формі навчання і у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги батьків на період свого навчання.

Суд прийняв до уваги, що ОСОБА_3 навчається за кордоном - Республіка Польща, на безоплатній основі, стипендію не отримує, за денною формою навчання, тому обмежений у можливості працювати та отримувати дохід для повноцінного задоволення своїх матеріальних потреб.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, наявність заробітку, відсутність на його утриманні інших осіб, відсутність доказів надання добровільно матеріальної допомоги сину у період продовження навчання, і за не доведеності позивачем понесення нею щомісячних витрат на утримання сина у заявленому розмірі, оплати за проживання у гуртожитку та за послуги опікуна, суд першої інстанції частково задовольнив позов.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за минулий період - з 22 травня 2021 року (з дня досягнення повноліття), у порядку ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки позивачем не надано доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача і не одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Наданий ОСОБА_1 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не може розцінюватися як доказ ухилення відповідача від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки це різні види аліментів, право на отримання яких та обов`язок їх сплати виникає з різних підстав.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представники ОСОБА_1 - адвоката Якименко Ольги Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина