25.01.2023 Справа № 363/1064/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

за участі позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

представник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою в якій, уточнивши позовні вимоги, просила про збільшення розміру аліментів, які щомісячно стягуються на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 4 000 грн. до 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дати надходженні позовної заяви про зміну розміру аліментів до суду і до досягнення нею повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дочки значно зросли, дитина подорослішала та потреби на її утримання змінилися. Почавши навчання у школі дитина виявила бажання займатися вітрильним спортом, плаванням та художньою гімнастикою. Крім того, виявився певний хист до вивчення англійської мови. Всі ці заняття потребують постійних систематичних витрат на придбання необхідного одягу, а також оплати роботи тренерів, викладачів. Порівняно із періодом, коли ухвалювалось рішення про стягнення аліментів витрати на освіту, оздоровлення, позашкільні заняття зросли на 6 000 грн. щомісяця, витрати на лікування та медичне обслуговування дитини збільшились на 2 365 грн., оскільки починаючи з початку 2022 року стан здоров`я дитини ускладнився, вона перебуває на «Д» обліку з 2016 року з діагнозом U70, N11.0, з 18.04.2022 року встановлено діагнози Пієлонефрит/пієліт, Необструктивний хронічний пієлонефрит, пов`язаний з рефлексом. В інших сферах життя дитини також відбулись зміни, які пов`язані з додатковими витратами - на транспортні послуги, на мобільний зв`язок, на харчування, на придбання необхідних речей для навчання, тощо. На сьогоднішній день для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно щонайменше 15 000 гривень на місяць, які витрачаються позивачкою щомісяця для забезпечення нормальних та особливих потреб дитини.

Крім того зазначила, що на момент стягнення аліментів, позивачка виходила з того, що відповідач є інвалідом й отримує лише пенсію та мінливий дохід від разових заробітків. Однак після розірвання шлюбу з`ясувалося, що відповідач систематично отримував дохід від підприємницької діяльності близько 40 000 грн. на місяць, що не було враховано при ухваленні рішення про стягнення аліментів в 2021 році. Також вказала, що майновий стан позивачки змінився, яка на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів мала середню заробітну плату в розмірі 28 000 грн. (після сплати податків та зборів 23 500 грн.), а на сьогоднішній день 26 500 грн. (після сплати податків та зборів 22 000 грн.). Крім того на час ухвалення рішення про стягнення аліментів позивачка разом із дитиною проживала в квартирі матері відповідача та сплачувала лише за комунальні послуги, а з 01 липня 2022 року позивачка вимушена винаймати житло та сплачувати орендну плату в розмірі 8 000 грн. щомісяця.

Відтак, зважаючи на потреби дитини, а також зміни в майновому стані позивачки та відповідача, вважала справедливим стягнення з останнього 2/3 суми, що витрачається на дитину щомісяця, тобто 10 000 грн., що це становитиме 1/4 частину від його доходів, а позивачка витрачатиме на дитину іншу 1/3 частину необхідних витрат, тобто 5 000 грн., що у свою чергу становитиме 1/4 частину її доходів.

Представник відповідача подала відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначила, що наданий позивачкою розрахунок витрат на утримання дитини є завищеним, адже вирахування вчинено за часовий проміжок, який не відповідає повторному придбанню, зокрема: ноутбук вирахувано як один на три роки, коли він може слугувати протягом десяти років, одяг та взуття а саме: куртка, рюкзак, парасолька, піжама, засоби гігієни, одяг для тренування та інше вирахувано як одна річ на пів року, коли вказані речі можуть слугувати і більше року. Втрати на лікування вирахуванні за місяць, проте позивачка не надала доказів того, що кожного місяця остання проводить лікувальні процедури для дочки. Зазначила, що витрати одного з батьків на лікування хронічного захворювання - це витрати, що викликані особливими обставинами, а тому стягуються окремо у вигляді додаткових витрат по факту витрачених коштів. Крім того зазначила, що пониження заробітної плати позивачки не являється суттєвим, адже зниження становить всього на 5,66 %, а суму аліментів остання просить збільшити з 4 000 до 10 000 грн., що у відсотковому еквіваленті становить на 60 % більше. Позивач не втратила роботу, отримує доволі великий дохід, а отже її майновий стан суттєвих змін не зазнав.

З цих підстав просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивачки подала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що розрахунок витрат зроблений позивачкою на підставі доведених реальних цін на товари, необхідні або вже придбані дитині. Ці ціни не спростовані відповідачем, ним не доведено іншого розміру таких, необхідних для дитини на даному етапі розвитку, витрат. Якщо відповідач вважає можливим використання комп`ютерної техніки більш тривалим, то це зменшує загальний розмір зовсім незначно. Щодо можливості використання дитиною одягу або взуття протягом декількох років, зазначила, що діти мають властивість рости та змінювати параметри тіла впродовж року іноді на декілька розмірів.

Також зазначила, що у дитини є стале хронічне захворювання, яке потребує постійного (щомісяця) моніторингу, здачі аналізів, проходження досліджень, а також відповідної підтримуючої терапії. Це захворювання, як і витрати на спостереження й лікування є постійними й відомими для сторін. Зважаючи на те, що хвороба є хронічною, її загострення, є періодичними та характерними, витрата на лікування дитини та забезпечення її медичного супроводу, не викликані особливими обставинами, а фактично обґрунтовують перманентні витрати, тож віднесення цих витрат до категорії додаткових є безпідставним. Інші твердження представника відповідача у відзиві вважала бездоказовими.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що наданий позивачкою розрахунок витрат на дитину являється завищеним, вказана сума витрат не відповідає дійсності, а сплачених відповідачем аліментів в повній мірі має бути достатньо для забезпечення як найкращого гармонійного розвитку дитини.

Крім того, представник відповідача подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2021 року на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4 000 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивувала тим, що через відсутність клієнтів, які б потребували послуг ОСОБА_3 , як фізичної особи-підприємця, останній був вимушений припинити свою підприємницьку діяльність, яка стала нерентабельною та не приносила ніякого доходу. На даний час ОСОБА_3 в пошуках працевлаштування, отримує лише дохід у вигляді державної соціальної допомоги інвалідам III групи, що становить в середньому 2100 грн. Крім того у ОСОБА_3 з`явилась нова сім`я, який 22 вересня 2021 року одружився на ОСОБА_5 , яка має двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів. Діти подружжя проживають разом з позивачем, який бере участь в утриманні не тільки своєї дитини, а й в утриманні нової сім`ї. Крім того позивач постійно фінансово допомагає своїй матері, яка не працює та є пенсіонером, коли пенсійних виплат їй катастрофічно не вистачає.

Відтак наразі сімейний бюджет позивача достатньої мірою не дає змогу забезпечити на середньому рівні себе, нову сім`ю та матір пенсіонерку, не кажучи про обов`язок щодо сплати аліментів у розмірі 4 000,00 гривень на малолітню доньку.

Представник позивачка ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_6 не припинив здійснювати підприємницьку діяльність, адже його банківські рахунки як ФОП є відкритими, обслуговуються банківськими установами, а з податкового обліку як фізична особа підприємець ОСОБА_6 не знятий. Саме по собі повідомлення державному реєстратору про припинення діяльності не свідчить про відсутність у ОСОБА_7 доходів від підприємницької діяльності та її фактичне припинення. Виписки з рахунку відповідача свідчать про стабільне отримання доходу від підприємницької діяльності аж до 07.07.2022 року, а «припинення» діяльності ФОП ОСОБА_6 викликано лише поданням позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Доводи ОСОБА_7 про те, що завдяки новій сім`ї він неспроможний утримувати власну дитину, є недоведеними адже утримання ОСОБА_8 чужих дітей та дружини є добровільною справою і не може негативно відбиватися на рівні утримання дитини, яку він зобов`язаний утримувати. Крім того ОСОБА_8 не надано доказів утримання своєї матері, коли остання є громадянкою Іспанії, перебуває у шлюбі та багато років проживає за кордоном, працює там лікарем, подорожує світом та навіть іноді перераховує власні кошти на підтримку онуки. Також зазначила, що ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 17 000 грн., яка утворилась з серпня 2021 року. Проте в соціальних мережах боржник розміщує світлини про свій відпочинок протягом другої половини 2021 року за кордоном - в Шарм-ель-Шейху, на острові Родос, тощо, а також в різних громадських закладах, що свідчить про високий рівень його доходів.

З цих підстав проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечила в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 подала суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність 07.07.2022 року. Разом з тим, твердження відповідачки, що позивач не припинив підприємницької діяльності, адже перебуває на обліку у податковій та те що на рахунки останнього надходять кошти від замовлень необґрунтовані та не відповідають дійсності. Твердження у відзиві про відсутність у ОСОБА_3 обов`язку утримувати нову сім`ю та матір є бездоказовими.

Крім того зазначила, що позивач не спроможний сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн., а тому утворилася заборгованість.

Позивачка за первісним позовом та її представник в суді просили про задоволення уточненої первісної позовної заяви з викладених у ній підстав, проти задоволення зустрічного позову заперечили. Позивачка пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вона залишилася одна, батьки якої померли незабаром після народження дитини. В квартирі, що належала батькам наразі проживає її онкохворий брат, тому вона після розірвання шлюбу була вимушена з`їхавти з квартири матері відповідача та винаймати житло, що призводить до значного збільшення витрат порівняно із тими, які вона мала той на момент. Також зазначила, що її матеріальний стан поступово погіршується у зв`язку із зниженням розміру заробітної плати. Стан здоров`я дитини погіршився, у якої загострилося хронічне захворювання. Крім того дитина почала відвідувати школу та додаткові заняття з вітрильного спорту, гімнастики та англійської мови, що призводить до збільшення витрат на розвиток та утримання дочки, які в середньому складають 15 000 грн. щомісячно. Вважала, що оскільки відповідач є приватним підприємцем та має значних дохід, відтак може сплачувати аліменти на дитину в більшому розмірі.

Відповідач за первісним позовом в суді проти задоволення первісної позовної заяви заперечив та наполягав на задоволенні зустрічної позовної заяви. Пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, отримує лише соціальну допомогу в розмірі 1400 грн., інших доходів не має, в серпні 2022 року припинив підприємницьку діяльність. Проживає з дружиною від іншого шлюбу та двома її дітьми, утримує матір яка проживає в Іспанії. Крім того зазначив що має погіршений стан здоров`я та потребує оперативного втручання. Відтак не тільки не може сплачувати аліменти в більшому розмірі, а навпаки вимушений порушувати питання про їх зменшення.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що сторони з 18 листопада 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2021 року, яке набрало законної сили, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 18 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 360 розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, починаючи із дня подачі позовної заяви, а саме з 27 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 07 липня 2021 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист №363/1692/21.

Згідно довідки розрахунку Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №5737 від 20 серпня 2022 року розмір заборгованості ОСОБА_9 по аліментам за виконавчим листом №363/1692/21 за період з 24 квітня 2021 року по 20 липня 2022 року складає 17 263 грн.

Як встановлено з пояснень сторін та вбачається з матеріалів справи малолітня дитина проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Вказану квартиру позивачка за первісним позовом орендує на підставі договору №1 від 01 липня 2022 року.

Згідно п. 2.1 вказаного договору орендна плата за користування квартирою становить 8 000 грн. щомісячно.

Як вбачається з довідки №26 від 07 липня 2022 року ОСОБА_1 працює у Вишгородському ліцеї №1 Вишгородської міської ради на посаді вчителя початкових класів, середній заробіток якої за 2021 рік склав 340 702,19 коп., що становить близько 28 400 грн. щомісячно.

Згідно довідок Вишгородського ліцею №1 Вишгородської міської ради №25 від 01 червня 2022 року та №380 від 26 грудня 2022 року, станом на січень 2022 року заробітна плата ОСОБА_1 складала 27 462 грн. 80 коп., яка станом на листопад 2022 року зменшилася до 22 043 грн. 51 коп.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи з 01 лютого 2015 року довічно, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0207041 від 05 лютого 2015 року.

Як вбачається з виписки з рахунку відповідача ОСОБА_3 , останній отримує соціальну матеріальну допомогу по інвалідності в розмірі 2 100 грн. щомісячно.

Згідно податкових декларацій платника єдиного податку, ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець за 2018 рік отримав дохід в розмірі 4 461 196,14 грн., за 2019 рік 4 999 998,78 грн., за 2020 рік 2 423 790,74 грн., а за три квартали 2021 року 1 562 798,09 грн.

Як вбачається з заключної виписки по рахунку ОСОБА_3 за період з 01 січня по 09 серпня 2022 року, останній впродовж вказаного періоду систематично отримував прибуток від підприємницької діяльності.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18 серпня 2022 року ОСОБА_3 припинив підприємницьку діяльність.

22 вересня 2021 року ОСОБА_3 зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_5 , що вбачається із відповідного свідоцтва серії НОМЕР_1 від 22 вересня 2021 року.

Як вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 15 вересня 2009 року та серії НОМЕР_3 від 23 березня 2011 року ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 від 26 вересня 2008 року мати відповідача ОСОБА_12 є пенсіонером за віком. З пояснень сторін встановлено, що вона тривалий час постійно проживає в Іспанії.

Як вбачається з довідки №71 від 18 квітня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ученицею 1-Б класу Вишгородського ліцею №1 Вишгородської міської ради.

Відповідно до довідки №063/02-223 від 22 липня 2022 року ОСОБА_4 відвідує гурток «Вітрильний спорт» відділу туризму, краєзнавства та спорту Київського Палацу дітей та юнацтва з 16 червня 2022 року на базі яхт-клубу КПДЮ.

Як вбачається з договору про відвідування занять та відповідальність ОСОБА_4 відвідує заняття із повітряної гімнастики в школі танцю на повітряних полотнах «ОZONE», вартість яких складає 950 грн. щомісячно.

Крім того, ОСОБА_4 на підставі договору про надання освітніх послуг №1 від 06 червня 2022 року відвідує приватний навчальний заклад позашкільної освіти «Школа іноземних мов «Say Hello» з поглиблення навичок в галузі використанню іноземної англійської мови за додатковими загальноосвітніми програмами культурологічної спрямованості.

Згідно п. 3.3 вказаного договору вартість курсу навчання становить 1 200 грн. щомісячно.

З довідки Вишгородської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 18 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 з 2016 року перебуває на «Д» обліку з діагнозом U70, N11.0.

З виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11521 від 18 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 з 18.04.2022 року встановлено діагноз Пієлонефрит/пієліт, Необструктивний хронічний пієлонефрит, пов`язаний з рефлексом.

Позивачкою до уточненої позовної заяви долучено платіжні документи про оплату нею вартості додаткових занять доньки ОСОБА_4 із вітрильного спорту, повітряної гімнастики, англійської мови, відпочинку в літньому таборі та придбання мобільного телефону, ноутбуку, одягу, взуття, оплату медичних послуг та ліків, тощо.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 та 3 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні питання про зміну розміру аліментів, суд враховує, що матеріальний стан позивачки з часу прийняття рішення про стягнення аліментів в липні 2021 року погіршився, її заробітна плата знизилася, а витрати на утримання дитини збільшилися.

Так, позивачка після розірвання шлюбу вимушена нести витрати по оренді житла, в якому вона проживає разом з донькою та сплаті її додаткових занять.

Крім того, стан здоров`я дитини погіршився, в якої загострилася хронічна хвороба, що потребує постійного систематичного лікування, що в свою чергу призводить до збільшення витрат на утримання дитини, пов`язаних з наданням медичних послуг, консультацій, досліджень та оплату лікарських препаратів.

Відповідач ОСОБА_3 , навпаки уклав новий шлюб, проживає разом з дружиною та двома її дітьми, відпочиває за кордоном, про що свідчать долучені до справи світлини із соціальних мереж відповідача за первісним позовом. Тривалий час отримував достатній дохід від підприємницької діяльності, яка припинилася в серпні 2022 року, тобто вже під час розгляду справи в суді.

Не приймає до уваги суд й доводи відповідача про перебування на його утриманні дітей дружини ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження яких відомості про ОСОБА_3 як батька дітей відсутні. Сам по собі факт утримання цих дітей є правом відповідача, а не обов`язком в розумінні вимог ст. 180 СК України.

Посилання відповідача за первісним позовом, на те що на його утриманні перебуває непрацездатна матір-пенсіонерка, яка проживає в Іспанії, суд до уваги також не приймає, які належними допустимими та достатніми доказами в суді не підтверджено, як і доводи ОСОБА_3 про погіршення стану його здоров`я.

З огляду на сукупність досліджених в суді доказів, з огляду на матеріальний стан відповідача за первісним позовом, спосіб його життя, суд доходить висновку, що останній має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан сторін, а також те, що позивачка потребує матеріальної допомоги відповідача по утриманню дитини, коли її матеріальний стан та стан здоров`я дитини погіршилися.

Беручи до уваги викладене суд вважає необхідним визначити аліменти в розмірі 8 000 грн. щомісячно, що найбільше відповідатиме інтересам дитини.

Таким чином, позовні вимоги первісної позовної заяви ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню.

Оскільки судом встановлені підстави для задоволення первісної позовної заяви, вказане виключає задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак з відповідача за первісним позовом на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за розгляд позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, від сплати судового збору за яку позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

первісну позовну заяву задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 липня 2021 року щомісячно стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 4 000 (чотирьох тисяч) грн. до 8 000 (вісім тисяч) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішення законної сили і до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 (сорок) коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 09 грудня 2014 Святошинським РВ ГУДМС України м. Києві, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт № НОМЕР_7 , виданий 08 січня 2020 року органом 3228, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований:за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя