Номер провадження 2/754/3435/23
Справа №754/6832/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Буша Н.Д.,

секретаря с/з - Шклярської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14.05.2022 року та 28.11.2022 року позивач надала відповідачу грошові кошти в борг суму у розмірі 2600 доларів США та 100 Євро, для власних потреб. Відповідач належно прийняв грошові кошти, про що свідчить власноруч написана розписка. У зв`язку з простроченням строку виплати боргу відповідно до умов зазначених у розписках, відповідачу 10.03.2023 року було надіслано вимогу про повернення боргу. В подальшому з метою врегулювання питання повернення боргу за розписками між сторонами було укладено договір про розстрочення боргу за борговими розписками №20-23 від 13.04.2023 року. Утім не дивлячись на договір, відповідач так і не почав належно виконувати взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу. Станом на день подачі даної позовної заяви, відповідачем не повернуто грошові кошти в повному обсязі, тим самим порушив законні права та інтереси позивача. Спроби позивача вирішити питання у позасудовому порядку не дали позитивного результату, а тому порзивач змушена булла звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові когти в розмірі 2600 доларів США, 100 Євро, а також просила суд стягнути з відповілача штраф у розмірі 5 000 грн., який передбачений умовами договору.

Ухвалою суду від 24.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.07.2023 року здійснено перехід з розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Від позивача на адресу суду надійшла заяви з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі.

Відповідно до матеріалів справи, 14.05.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 2 300 доларів США, та 100 Євро, з датою повернення до 22 лютого 2023 року.

Також, 28.11.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 300 доларів США (що еквівалентно 11,700 грн.) на 4 місяці, повернення яких повинно було відбуватись щомісячно по 3 000 грн.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написав розписки, в яких йдеться про отримання ним від позикодавця коштів у вказаних сумах.

Згідно копії договору №20-23 про розстрочку боргу за борговими розписками від 13.04.2023 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони досягли згоди, що боржником буде сплачена заборгованість у повному обсязі в розмірі 2 600 доларів США та 100 Євро на користь кредитора за наступним графіком:

?200 доларів США не пізніше 30.04.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.05.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.06.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.07.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.08.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.09.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.10.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.11.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.12.2023 року;

?200 доларів США не пізніше 30.01.2024 року;

?200 доларів США не пізніше 30.02.2024 року;

?200 доларів США не пізніше 30.03.2024 року;

?200 доларів США не пізніше 30.04.2024 року;

?100 Євро не пізніше 30.05.2024 року.

Крім того, п. 7.1 вказаного договору передбачено, що боржник зобов`язується сплатити за вимогою кредитора штраф у розмірі 5 000 грн. за кожен випадок прострочення, а також проценти річних та інфляційні нарахування у відповідності до Цивільного кодексу України.

Відтак грошове зобов`язання відповідача перед позивачем убачається з розписок та з договору, які підписані відповідачем, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, провадження №61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 483/1953/16-ц, провадження №61-33891св18).

Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на її користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договорами позики, тобто 2600 доларів США та 100 Євро, що відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України і ст. 533 ЦК України.

Крім того, ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка (у даному випадку договір і акт приймання - передачі коштів) як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Враховуючи вище проаналізовані положення закону та встановлений строк повернення боргу та суму штрафу який передбачений договором в розмірі 5000 грн. слід дійти висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства данні правочини є укладеними, нікчемними законом не визнані.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1075,00 грн., що складаються з судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 174, 247, 258, 259, 268 ЦПК України, ст. ст. 202, 207, 512-514, 518, 526, 530, 533, 626-629, 631, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 2600 доларів США та 100 Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) штраф у розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1075,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2023 року.

Суддя Н.Д.Буша