УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 369/4223/20

провадження № 61-17801ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судове рішення є чітким та зрозумілим за змістом, не припускає кілька варіантів тлумачення, тому правові підстави для його роз`яснення відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

З аналізу статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ЗАРАЗ-2» задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЗАРАЗ-2» 9 972,07 грн у відшкодування заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 893,50 грн - судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, змінено рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року та зменшено розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЗАРАЗ-2», з 9 972,07 грн до 9 481,31 грн, судового збору - до 1 800,36 грн.

У іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року залишено без змін.

Стягнено з ТОВ «ЗАРАЗ-2» на користь ОСОБА_1 407,58 грн у відшкодування судового збору.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, в якій зазначив, що є незрозумілим згідно якого тарифу за утримання прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 стягується заборгованість у розмірі 9 083,44 грн.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частина перша статті 271 ЦПК України).

Виходячи із змісту зазначеної норми, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Рішення суду може бути роз`яснено, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладненою, оскільки наявна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Роз`яснення - це засіб виправлення формальних недоліків судового рішення, який полягає у викладенні резолютивної частини у більш ясній та зрозумілій формі. Конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання судового рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що заявник не вказав, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість та неточність формулювань резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 14 листопада 2023 рокує необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 14 листопада 2023 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 14 листопада 2023 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська