Справа № 351/2945/23
Номер провадження №2-о/351/224/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

заявника- ОСОБА_1 ,

представника заявника- ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи: Ткачук В.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за заявою адвоката Греська Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гресько В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Снятинського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області.

В обґрунтування заяви зазначено, що у липні року ОСОБА_1 звернувся до Снятинського відділу УДМС України в Івано-Франківській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що він мав паспорт УРСР, який був ним втрачений, а паспорт громадянина України він не отримував.

Однак, листом Снятинського відділу УДМС України в Івано-Франківській області від 23.08.2023р. заявнику було відмовлено у видачі паспорта, згідно з якою рекомендовано звернутися до суду для встановлення належності до громадянства України, тобто встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або факт його проживання в Україні станом на 13.11.1991.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в селі Користівка Олександрівського району Кіровоградської області, пізніше із своїми батьками переїхав проживати до міста Снятин Івано-Франківської області, де проживає і по даний час.

У зв`язку з тим, що встановлення факту постійного проживання на території України необхідно для отримання паспорта громадянина України, а вирішити це питання в інший спосіб неможливо, виникла необхідність звернутись до суду з відповідною заявою. На підставі викладеного просив суд встановити факт постійного проживання заявника на території України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник заяву підтримали з підстав викладених у ній. ОСОБА_1 пояснив, що все своє життя проживає на території України. і жодного разу не виїжджав за її межі.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області Ткачук В.М. не заперечила щодо задоволення заяви, пояснила, що ОСОБА_1 має підстави для отримання паспорта громадянина України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» у разі доведення факту свого проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Оскільки документально це підтвердити заявник не має можливості, то без рішення суду про встановлення такого факту вони не можуть встановити його належність до громадянства України та видати український паспорт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 з 1987 року. Останній проживав та продовжує проживати по АДРЕСА_1 . Він підтверджує, що заявник постійно проживав на території України, зокрема станом на 24 серпня 1991 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знайома із ОСОБА_1 з 1987 року. Заявник весь час проживав на території України.

Вислухавши заявника та його представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Користівка Олександрівського району Кіровоградської області, про що 15 березня 1958 року складено відповідний актовий запис № 11. Батьком дитини записаний ОСОБА_6 , а матір`ю ОСОБА_7 .

Військовий квиток НОМЕР_2 виданий Снятинським районним військовим комісаріатом Івано-Франківської області на ім`я ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Користівка Олександрівського району Кіровоградської області.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 навчався в Івано-Франківському технічному училещі №13 з 01.09.1978 по 23.07.1980р. Трудова діяльність ОСОБА_1 мала безперервний характер на різних посадах та підприємствах на території Івано-Франківської області в період з 01.08.1980 по 29.12.1995 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України «Про громадянство України».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до п. 124 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, особам, які мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, замість паспортів громадян колишнього СРСР видаються залежно від місця проживання паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 8, 9 Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, звертаючись із цією заявою до суду представник заявника просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Встановлення цього факту необхідне ОСОБА_1 з метою встановлення його належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Доказами, які свідчать про постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, є письмові докази, досліджені у судовому засіданні, а також показання свідків, які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити заявник.

Отже, ураховуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

За таких обставин суд вважає обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява адвоката Греська В.В. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву адвоката Греська Василя Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної Міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Користівка Олександрівського району Кіровоградської області, постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ