Справа № 754/1177/23
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2023 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вищевказана позовна заява.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт з транспортного засобу марки «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, який було накладено на підставі постанови ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва № 4/8 від 27.09.2012. Позивач зазначає про те, що маючи намір продати вищевказаний транспортний засіб, остання дізналась про існування вказаного обтяження. Також позивач вказує, що виконавче провадження, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника від 27.09.2012 за № 4/8-8320 було знищено, а отже на виконанні у відділі не перебувають.

Зі змісту норм ст. ст.186-187 ЦПК України вбачається, що суддя до відкриття провадження у справі, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст.175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом, та лише за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті виконавчого провадження суд відкриває провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, в якій зроблено узагальнення практики розгляду цивільних справ про виключення майна з-під арешту, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом 7 ЦПК України. Інші особи, які є власниками майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження"

Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду № 204/2494/20 від 28 жовтня 2020 року та № 554/7908/17 від 23 грудня 2020 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені вище положення закону, зміст позовної заяви, коло осіб залучених до участі у справі, їх процесуальний статус та позовні вимоги, відсутність спору між сторонами щодо права власності на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а позивачем не ставиться питання про визнання права власності на арештоване майно а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.19,186 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з автомобіля.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 27.01.2023.

Суддя О.Б. Саламон