Номер провадження: 22-ц/813/2349/23
Справа № 521/5461/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №5700/5490-PR про відкриття та обслуговування рахунку та випуск кредитної картки, яка станом на 01.03.2021 року складає 13078,56 гривні. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривні.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 12 листопада 2012 року Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5700 / 5490 - PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки. За умовами п. 1.1. Договору Банк відкриває Клієнту картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривнях для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього Договору та відповідно до нормативно правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Відповідно до п.п.1.1.2. Договору, Банк надає Клієнту Платіжну картку типу MasterDebitStandard та ПІН - код. Відповідно до п.п.1.1.4 Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 2 000.00грн . Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 відсотки річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Щомісячно плата за обслуговування невикористаної частини встановленого Кредиту складає 0,5 відсотків за місяць. За умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 процентів річних. Згодом кредитний ліміт було збільшено до 9500,00грн, строк дiї платіжної картки встановлений до вересня 2019 р. Відповідно до п.п. 1.1.5. у разі відсутності на Рахунку Клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту. Відповідно до п. 3.3. Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по Рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по Рахунку, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмiрi подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п . 3.9 у випадку наявності протягом 1 - го місяця перевищення витратного ліміту (Несанкціонованого овердрафту) або заборгованості за кредитом , процентами за його користування та непогашення цієї заборгованості Клієнтом Банк має право занести платіжну картку в електронний стоп лист. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредит у встановленому розмірі, однак позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у зв`язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 01.03.2021 року складає 13 078,56 гривень з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 9 455,30 грн.; проценти за користування кредитом - 2 606,91 грн.; комісія - 50,79 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 408,90 грн.; 3 % проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 374,59 грн .: 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 139,53 грн.; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 42,55 грн. Зважаючи на викладене, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 5700/5490-PR від 12 листопада 2012 року станом на 01 березня 2021 року в сумі 6 538 (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 64 коп. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 1134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривні 89 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ООУ АТ «Ощадбанк» просить змінити оскаржуване рішення, виклавши резолютивну частину у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (заборгованість за кредитом в розмірі, що складає: основний борг кредит 7916, 66 грн., проценти за користування кредитом 2606,91 грн., комісія 50,79 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 408,9 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 374,59 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 139,53 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 42,55 грн.», посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)судом першої інстанції неправильно зроблено висновок про строк дії картки, оскільки її строк дії встановлений до 2019 року;

2)оскільки судом першої інстанції неправильно визначено строк дії картки, то відповідно суд дійшов помилкових висновків про незаконність нарахування процентів, штрафних санкцій та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21 грудня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення оскаржується лише в частині не задоволених позовних вимог, а тому підлягає перегляду лише в цій частині.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 12.11.2012 року укладено Договір № 5700 / 5490 - PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки (далі Договір). Відповідач отримав картку, проводив її заміну, користувався кредитними коштами, що підтверджується поясненнями відповідача в судовому засіданні. (а.с.9)

За умовами п. 1.1. Договору Банк відкриває Клієнту картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за послуги установ АТ «Ощадбанк».

Відповідно до п.п.1.1.2. Договору, Банк надає Клієнту Платіжну картку типу MasterDebitStandard та ПІН - код.

Відповідно до п.п.1.1.4 Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 2 000 грн . Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 відсотки річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Щомісячно плата за обслуговування невикористаної частини встановленого Кредиту складає 0,5 відсотків за місяць. За умов безготівкового розрахунку Платіжною карткою за товари та послуги, процентна ставка за користування кредитом протягом Грейс-періоду складає 0,001 процентів річних.

Відповідно до Додатку 1 від 12.11.2012 року, до Договору № 5700 / 5490 PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки вбачається, що ОСОБА_1 з умовами та тарифами ознайомлений та згоден, що підтверджується його підписом. (а.с.10)

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що за період з 06.12.2012 року по 17.09.2018 року ОСОБА_1 (а.с.11-14) користувався кредитними коштами, за цей період було використано грошових коштів на загальну суму 248374,08 грн., на картку зараховано 247540,17 грн., що відповідає відомостям, що містяться в розрахунку, наданим стороною позивача. (а.с.11-18)

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження іншого, суд виходить з того, що строк дії кредитного договору становив 2 роки від дати його укладання, відповідно до обставин, визнаних відповідачем, у зв`язку із чим суд погоджується із правомірністю нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 704 грн. 73 коп. за даний період.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про правомірність нарахування сум комісії, оскільки умови кредитного договору щодо її встановлення є нікчемними в силу ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність", і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Такий висновок суду відповідає, зокрема висновками, викладеним в постанові КЦС ВС від 19.08.2020 р. по справі № 641/11984/15-ц.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між загальною сумою використаних коштів, правомірно нарахованих відсотків та загальною сумою коштів, сплачених на користь банку, що складає 1538 грн. 64 коп. (248374,08+704,73-247540,17).

Доводи відповідача про застосування позовної давності до вимог про погашення заборгованості за основною сумою кредиту відхиляються судом, оскільки з наданих стороною відповідача виписок по рахунку вбачається, що останній раз відповідач користувався коштами 07.08.2018 року (а.с. 30 зв.), позивач звернувся до суду до спливу встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку.

Також, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційні втрати з огляду на наступне.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що на дату закінчення дії кредитного договору (12.11.2014 року) сума непогашеного кредиту відповідача складала 1770 грн. 22 коп. та була погашена 04 грудня 2014 року (платіжками від 21.11.2014 на суму 238 грн. 24 коп., від 24.11.2014 на суму 236 грн. 07 коп., від 04.12.2014 на суму 988 грн.26 коп.).

Індекс інфляції за даний період дорівнює 1, й, відповідно, інфляційні втрати дорівнюють 0 грн.

Вимоги щодо стягнення 3% річних за даний період є обґрунтованими, відповідна сума дорівнює 2 грн. 04 коп., проте не підлягає стягненню з відповідача через сплив строку позовної давності, який просив застосувати відповідач.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно терміну дії платіжної картки, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п.п.1.1.4 Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 2 000 грн . Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки.

Відповідач ОСОБА_1 у суду першої інстанції вказував, що отримував картки два рази терміном на один рік кожна.

Таким чином, строк дії картки встановлений до 12 листопада 2012 року.

До позовної заяви позивачем надано виписку по рахунку, з якої вбачається перевипуск картки лише у 2018 році і здійснення різних трансакцій до травня 2014 року.

Тобто відповідач користувався фактично користувався карткою до травня 2014 року та перевипустив її у 2018 році.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо строку дії кредитної картки.

Додатково апеляційний суд не приймає Виписку за рахунком, доданої до апеляційної скарги, яка є розгорнутою, з огляну на таке.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні (постанова КЦС ВС від 07 квітня 2021 року у справі №279/11692/15-ц).

В постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц зазначено, що за змістом статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Скаржником, який є ініціатором судового процесу загалом і має процесуальний статус позивача, не вказано жодних причин щодо причини неподання чи неможливості неподання таких доказів до суду першої інстанції.

Оскільки апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо строку дії картки, тому доводи апеляційної скарги стосовно законності нарахування процентів, штрафних санкцій та 3% річних за ст. 625 ЦК України є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії «Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк