Справа № 717/2286/23
Номер провадження2/717/354/23
27.12.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Телешмана О.В.,
з участю секретаря судових засідань Глібіщук М.Л.,
позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася,
відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: ухвалити рішення, яким:
стягнути з відповідача з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки його заробітку(доходу);
стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина в розмірі частки його заробітку(доходу) до досягнення дитиною трьох років;
стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, суд -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Також відповідач подав відзив в якому позов визнав частково. Зокрема, визнав позов в частині стягнення аліментів на утримання дочки. В частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав, вважає ці вимоги безпідставними, оскільки він не має матеріальної можливості утримувати дружину, оскільки ніде не працює, не має постійних джерел доходів, не має у власності жодного майна, за рахунок якого міг би здійснювати таке утримання, а також позивачка може сама себе утримувати, так як дитина досягла півторарічного віку та може відвідувати дитячий садок, а позивачка може працювати і матеріально себе утримувати. Також відповідач вважає непідтвердженими належними доказами витрати позивача на правничу допомогу, так як з доданих до позову документів, не вбачається об`єм роботи виконаний адвокатом, відсутній детальний опис робіт(наданих послуг) адвокатом, а також дана позовна заява є типовою і позивачка могла самостійно оформити позовну заяву, не звертаючись за правничою допомогою адвоката.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в даний час перебуває на утриманні позивачки та частковому утриманні відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 від 28.01.2022 року, довідкою Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 02.10.2023 року № 610 та платіжними інструкціями від 19.10.2023 року на суму 1005,03 грн, від 28.09.2023 року на суму 582,91 грн, від 19.07.203 року на суму 301,51 грн.
Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Право дитини на утримання батьками порушується відповідачем, оскільки останній не утримує на належному рівні матеріально свою дитину.
Зокрема, про це свідчать надані позивачем платіжні інструкції, з яких вбачається, що відповідач перераховував кошти своїй дружині нерегулярно і в розмірах, які менші ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дитини.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дітей та забезпечувати прожитковий мінімум для дитини.
Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду доказів, що має захворювання, має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, дружину.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити повністю і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу своїй дитині.
Також Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він узгоджував з позивачем розмір сум, які він їй перераховував згідно вказаних вище платіжних інструкції.
Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 . Відповідач не утримує позивачку як дружину з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років.
Отже, між позивачкою та відповідачем склалися правовідносини з приводу утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Згідно вимог ст. 80,84 СК України позивачка має право на отримання аліментів від відповідача за рішенням суду. Дане право порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дружину, з якою проживає малолітня дитина ОСОБА_3 , якій не виповнилось трьох років.
Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він є непрацездатним та не здатний взагалі утримувати свою дружину, з якою проживає малолітня дитина.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не має доходів, тому не може матеріально утримувати дружину, оскільки позивач є працездатним, а також має певні доходи, що підтверджується дослідженими судом, платіжними інструкціями про перерахування коштів на рахунок позивачки.
Суд відхиляє доводи відповідача про можливість позивачки працювати та влаштувати дитину до дитячого садка, так як такі дії є правом позивачки, а відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу свої дружині з якою проживає дитина, якій не виповнилося три роки, оскільки позивач є працездатним, відповідно, зданий надавати таку допомогу.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини з якою проживає малолітня дитина ОСОБА_3 , якій не виповнилося три роки, слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку(доходу) відповідача, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 27 листопада 2023 року.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач ніде не працює, проте має задовільний стан здоров`я і не має на утриманні інших непрацездатних батьків, дружини, дітей.
Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.2, ч.3,4,6 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений позивачем у розмірі 2000 гривень. Фактично позивач сплатив адвокату 2000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 24.11.2023 року, в якому зазначено, що за надані послуги довіритель сплачує представникові грошову винагороду у фіксованому розмірі та квитанцією адвоката Чебан Т.В. від 24.11.2023 року .
Відповідач вважає, що судові витрати на правничу допомогу не підтверджені належними доказами і не підлягають стягненню.
Суд вважає, що витрати позивача на правничу допомогу в сумі 2000 гривень є співмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Суд відхиляє доводи відповідача про необґрунтованість судових витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки дані витрати реально понесені позивачем, що підтверджується квитанцією адвоката Чебан Т.В. від 24.11.2023 року, в якій зазначено, що позивачу надано консультації з цивільного права, вивчення документів та складання позовної заяви, за що адвокатом отримано від ОСОБА_1 2000 гривень.
Суд відхиляє доводи відповідача про можливість позивачкою самостійно підготувати позовну заяву, оскільки це є лише припущення відповідача, а також відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою і в даному випадку суд вважає, що позивачка не зловживала процесуальними правами.
При цьому суд враховує, що ВП ВС в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Враховуючи, викладене вище та ту обставину, що позов задоволено частково, зокрема стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини та частково аліменти на утримання дружини, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 1500 грн, а також з відповідача ОСОБА_2 , на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок в частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину та 536,80 грн в частині стягнення аліментів на утримання дружини, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1136 грн та 1/8 частки на утримання дружини, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 6700 грн, що становить 837,50 грн.
На підставі ст. ст. 79,80,84, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2-13,15, ,19, 76-80, 81,82,133,141, 209, 258, 259, 263-265 п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 27 листопада 2023 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1136 (одну тисячу сто тридцять шість) гривень та 50% від 1/8 частки на утримання дружини, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня 2023 року, що становить 837(вісімсот тридцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, тобто в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 (сорок) копійок судових витрат у вигляді судового збору.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1500 (одну тисячу п`ятсот ) гривень судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд даного заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.12.2023 року.

Суддя Телешман О.В.