ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 522/12667/19

провадження № 61-1137св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Масловський Ігор Миколайович, на постанову Одеського апеляційного суду,

у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,

від 13 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» (далі - ТОВ «Фінстрим»), ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати недійсним договір від 23 лютого 2017 року, укладений між

ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_2 , про відступлення права вимоги за договором іпотеки квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 272;

- визнати недійсним договір від 23 лютого 2017 року, укладений між

ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_2 , про відступлення права вимоги за договором іпотеки квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 270;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер: 35463995 від 31 травня 2017 року, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та запис про право власності 20697094

від 26 травня 2017 року;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер: 35469914 від 31 травня 2017 року, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та запис про право власності 20697625 від 26 травня 2017 року.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитні договори, забезпечені іпотекою квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

3. Рішенням державного реєстратора Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартири, що є предметом іпотеки

4. Позивач вважав, що договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки є оспорюваними та підлягають визнанню недійсними, оскільки відбулась заміна іпотекодержателя, який є фінансовою установою та має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати такі послуги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня

2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

6. Суд першої інстанції виходив з того, що 13 грудня 2018 року

ОСОБА_1 у нотаріально посвідченій заяві надав згоду на укладання договорів про відступлення права вимоги та звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. Постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2021 року скасовано та ухвалене нове судове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним договір від 23 лютого 2017 року, укладений між

ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_2 , про відступлення права вимоги за договором іпотеки квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О. В. та зареєстрований у реєстрі за № 272.

Визнано недійсним договір від 23 лютого 2017 року, укладений між

ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_2 , про відступлення права вимоги за договором іпотеки квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О. В. та зареєстрований в реєстрі за № 270.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер: 35463995 від 31 травня 2017 року, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , та запис про право власності 20697094

від 26 травня 2017 року.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності, індексний номер: 35469914 від 31 травня 2017 року, яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , та запис про право власності 20697625

від 26 травня 2017 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

8. Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що із укладенням оспорюваних договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки відбулася заміна фінансової установи - ТОВ «Фінстрим», на фізичну особу - ОСОБА_2 , який не може надавати фінансові послуги, а тому вказані правочини слід визнати недійсними, скасувати рішення державного реєстратора та записи про право власності, які вчиненні на підставі недійсних правочинів.

9. Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Адамець О. І., в якій підтвердив факт отримання ним вимоги про сплату боргу та погодився на звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем (кредитором) права власності на квартири в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, апеляційний суд вважав таким, що не має правового значення при вирішенні справи, оскільки не спростовує факт недійсності оспорюваних договорів про відступлення права вимоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Масловський І. М. просить скасувати постанову апеляційного суду, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11. 20 січня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Масловський І. М. подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У березні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц та постанові Верховного Суду у справі № 670/23/18 (пункт 1 частини другої статті 389

ЦПК України).

15. Вказує, що жоден із укладених правочинів між ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_2 не можна вважати договором факторингу і на вказані правочини не поширюється законодавство про договори факторингу та фінансові установи.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи встановлені судами

16. 16 березня 2007 року ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Райффайзен банк Аваль» кредитний договір № 014/0054/74/71674, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 202 000 доларів США строком до 16 березня

2020 року, в забезпечення якого за договором іпотеки від 05 квітня 2007 року передав квартиру АДРЕСА_1 .

17. 27 квітня 2007 року ОСОБА_1 уклав з ВАТ «Райффайзен банк Аваль» кредитний договір № 014/0054/74/73934, відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 195 334 доларів США строком до 27 квітня

2027 року, в забезпечення якого за договором іпотеки від 11 червня 2007 року передав квартиру АДРЕСА_2 .

18. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси

від 05 жовтня 2010 року в справі № 2-5044/2010 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитними договорами № 014/0054/74/71674 від 16 березня 2007 року та № 014/0054/74/73934 від 27 квітня 2007 року в розмірі 3 960 395,26 грн.

19. 23 лютого 2017 року права та обов`язки іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , які відступлені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» спочатку на користь ПАТ «КБ «Фінансовий партнер», яке потім відступило вказані права на користь ТОВ «Фінстрим», були відступлені ТОВ «Фінстрим» на користь фізичної особи ОСОБА_2 .

20. Рішеннями державного реєстратора Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області від 31 травня 2017 року здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_1 та квартиру № по АДРЕСА_3 , що є предметами іпотеки, за ОСОБА_2 в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

21. Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

22. Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

23. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

24. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

25. Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

26. За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

27. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

28. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11

ЦК України, зокрема договорів.

29. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629

ЦК України).

30. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

31. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

32. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

33. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша

статті 510 ЦК України).

34. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

36. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

37. За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

38. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

39. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

40. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

41. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня

2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

42. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

43. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

44. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

45. У постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для відступу від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня

2018 року у справі № 465/646/11, від 16 березня 2021 року у справі

№ 906/1174/18.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада

2023 року у справі № 206/4841/20 наголосила, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Це ж саме стосується переуступки права іпотеки, у тому випадку, коли вона забезпечує виконання кредитних зобов`язань.

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду також висловилась, щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.

46. Враховуючи наведене, у розглядуваній справіапеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 уклав договори відступлення права вимоги як фізична особа, яка не може надавати фінансові послуги, а попередній кредитор не перебував у процедурі ліквідації, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з урахуванням існуючої та додатково підтвердженої Великою Палатою Верховного Суду у постанові

від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20 практики вирішення подібних спорів Верховним Судом.

47. За таких обставин, дії ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом набуття права власності на спірні квартири не узгоджуються із вимогами закону, а правові підстави для здійснення державної реєстрації права власності на вказане нерухомого майно за ОСОБА_2 відсутні.

48. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 січня 2021 року в справі № 369/11811/17, від 04 жовтня 2021 року в справі № 712/10515/17.

49. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц та постанові Верховного Суду у справі

№ 670/23/18, на які посилався заявник в касаційній скарзі.

50. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

51. Оскаржувана постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

52. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

53. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови.

54. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Масловський Ігор Миколайович, залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович