ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2059/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/8460/22 Категорія: 305010900 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Сіренко Ю.В.

секретар Новицька Н.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.05.2023 (повний текст складено 03.05.2023, суддя в суді першої інстанції Токова С.Є.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування матеріальних збитків 83 605,37 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування вказав на те, що 18.11.2021 о 14-50 год. в м. Черкаси по вул. Вергая відбулась ДТП за участю транспортного засобу Subaru Tribeca, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2021 у справі №3/712/3820/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача MITSUBISHI LANCER та згідно Звіту № А12-02 про оцінку автомобіля матеріальні збитки складають 167 017,00 грн. Моторно транспортним бюро позивачу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 85 911,63 грн. Різниця між спричиненою шкодою та страховим відшкодуванням становить 81 105,37 грн. Також позивач поніс витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 2500 грн. Отже зазначені кошти має відшкодувати відповідач.

Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.05.2023 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд вказав, що відповідач, як винуватець ДТП, має відшкодувати позивачу різницю між отриманим страховим відшкодуванням та вартістю фактичного ремонту транспортного засобу.

Після відхилення ухвалою суду від 26.10.2023 заяви про перегляд заочного рішення відповідач подав 02.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вказано на те, що відповідач не повідомлявся належним чином про розгляд справи та не отримував позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження. Звіт про оцінку автомобіля позивача є недопустимим та неналежним доказом, адже у справі відсутні відомості про огляд автомобіля відразу після ДТП. Відповідача для проведення огляду запрошено не було. Звіт оцінювача не є висновком експерта та не може доводити обставини у справі. Оцінювач використав дані веб-сайту «Авто-Ріа», де власники самостійно визначають вартість аналогічних автомобілів. Відповідач не мав змоги надати суду першої інстанції клопотання про призначення судової експертизи для проведення оцінки автомобіля відповідача. Суд не мав підстав для відшкодування витрат позивача на оплату звіту про оцінку його автомобіля, адже оцінювач ОСОБА_3 до участі у справі в якості спеціаліста не залучався, отже відповідні витрати не є судовими та не підлягають відшкодуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 83 605,37 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 18.11.2021 о 14-50 год. у м. Черкаси по вул. Вергая відбулась ДТП за участю транспортного засобу Subaru Tribeca, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача у справі ОСОБА_2 , та транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2021 у справі №3/712/3820/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Звіту № А12-02 про оцінку автомобіля MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 10.12.2021, розмір матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок ДТП, прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП та складає 167017,00 грн.

На час ДТП відповідач не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також ним не була відшкодована заподіяна ним шкода потерпілій особі.

Позивач ОСОБА_1 з метою відшкодування заподіяної шкоди звернувся до МТСБУ, яким, на виконання своїх зобов`язань, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 85911,63 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з АТ "Альфа- Банк" від 28.03.2022.

Різниця між розміром збитків і страховою виплатою складає 81105,37 грн.

29.03.2022 позивачем на адресу відповідача направлена вимога про відшкодування майнової шкоди у вигляді збитків від ДТП в сумі 81 105,37 грн. та витрат на проведення оцінки автомобіля після ДТП в сумі 2500 грн., однак відповідну шкоду в добровільному порядку не відшкодовано, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.41.1 ст.41 цього ж закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Саме вказаний випадок мав місце у даній справі, оскільки на час ДТП його винуватець не мав чинного страхового полісу.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Одночасно, апеляційний суд приймає до уваги, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1, 30.2 статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Право на залишки транспортного засобу отримує та особа, яка відшкодувала матеріальний збиток.

Таким чином для належного встановлення розміру матеріальних збитків у позивача слід з`ясувати яка остаточна вартість залишків його автомобіля після ДТП. Однак, як вбачається з пояснень сторін по справі в суді апеляційної інстанції, на даний момент визначити вартість залишків автомобіля об`єктивно неможливо, оскільки автомобіль фактично відремонтований і на даний час відчужений відповідачем, з його слів, за 20 000 грн.

За правового висновку ВС від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Отже встановлення наявності та вартості залишків знищеного в ДТП автомобіля входить до предмету доказування у справі.

Слід врахувати, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Як встановлено судом у даній справі, згідно Звіту № А12-02 про оцінку автомобіля MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 10.12.2021, розмір матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок ДТП, прирівнюється його ринковій вартості на момент ДТП та складає 167017,00 грн.

Відтак даний автомобіль у розумінні вимог законодавства (ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») є фізично знищеним, адже розмір завданих збитків (іншими словами ступінь пошкодження майна) становить вартість такого майна перед пошкодженням.

У зв`язку з цим на підставі ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику підлягало відшкодуванню винуватцем ДТП різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Однак позивачем не надано доказів оцінки вартості автомобіля MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , що перешкоджає визначення розміру завданих його власнику збитків та, відповідно, обґрунтованості суми, заявленої до стягнення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, зокрема, розміру матеріального збитку потерпілої особи та пов`язаним з цим розміром страхового відшкодування та непокритої ним суми збитків, яку має сплатити винуватець.

Таким чином суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у справі, необґрунтовано вказав про їх доведеність, адже наявними у справі доказами не встановлено вартість залишків пошкодженого автомобіля позивача та судом не було враховано відповідну суму при розрахунку розміру матеріальних збитків у потерпілого.

У даному випадку з`ясувати, яка вартість залишків автомобіля позивача MITSUBISHI LANCER суду неможливо, про що вказано вище, отже вирішити питання про точний розмір матеріальної шкоди у позивача для з`ясування того, яка ж саме її частина залишилася непокритою виплаченим страховим відшкодуванням, неможливо. Також не можна вирішити питання про передачу залишків фізично знищеного автомобіля іншому учаснику ДТП при виплаті відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Отже, позивачем було доведено у справі той факт, що йому відповідачем спричинено матеріальних збитків внаслідок ДТП, однак він не довів перед судом належними та допустимим доказами їх розмір, який має бути стягнуто з відповідача. Відповідно, в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено через недоведеність вимог, чому суд першої інстанції належної уваги не приділив.

Також слід врахувати, що пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У даному випадку в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач чи його представник на момент ухвалення у відкритому судовому засіданні оскарженого заочного рішення отримав повідомлення про розгляд справи, як це передбачено ст. 128 ЦПК України у визначеному процесуальним законодавством порядку, зокрема, шляхом направлення поштового повідомлення.

З цих підстав апеляційний суд приходить до висновку про те, що справу було розглянуто без належного повідомлення про дату, місце та час судового розгляду сторони відповідача, що, у аспекті вищенаведених вимог п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення при його апеляційному перегляді, у разі, якщо про це вказано скаржником, що має місце в цій справі.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.05.2023 у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права (ст. 128 ЦПК України) та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, прийнявши постанову про відмову у задоволенні позову за недоведеністю вимог.

Таким чином апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки лише частина аргументів скаржника знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляд справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1488,60 грн. за розгляд справи в апеляційному суді слід компенсувати відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 03.05.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків у даній справі залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1488,60 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.12.2023.

Суддя-доповідач

Судді