Справа № 645/1712/15-ц
Провадження № 4-с/645/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Жамгаряна А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу адвоката Стеценка Дмалала Руслановича подану в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та про зобов`язання скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, -

в с т а н о в и в:

05.01.2023 року адвокат Стаценко Д.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та про зобов`язання скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Роянова П.О. щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами у межах ВП №58316450;

- зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Роянова П.О. скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.11.2020 року у межах ВП № 58316450, де боржником є ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що у державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Роянова П.О. знаходиться на виконанні виконавче провадження №58316450 від 07.02.2019 року, відкрите на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/1712/15-ц (провадження №2/645/1110/15) від 15.04.2015 року про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, де боржником у даному ВП є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник ОСОБА_1 зазначає, що до 12.07.2022 року останньому не було відомо про існування відносно нього ВП № 58316450 від 07.02.2019 року та до 12.12.2022 року ОСОБА_1 не було відомо про встановлення відносно нього 25.11.2020 року тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. Так, представник ОСОБА_1 вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №28316450) від 07.02.2019 року та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.11.2020 року не надсилались боржнику рекомендованим поштовим відправленням, яка цього вимагає ч. 1 ст. 28 та ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», а також не вручалися особисто під розписку. 12.12.2022 року у відповідь на адвокатський запит боржник отримав ідентифікатор доступу відносно ВП №58316450 та зміг ознайомитись з документами ВП №58316450 та дізнався про існування заборгованості з аліментів. Також, представник боржника зазначив, що останній не знав про існування судової справи про стягнення аліментів на дитину, оскільки не був повідомлений судом про розгляд справи. Представник боржника зазначає, що незважаючи на чисельні порушення діючого законодавства, ОСОБА_1 не просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки не відмовляється від сплати аліментів на дитину, а просить суд скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, так як доглядає за хворим дідусем та керування автомобілем є першочерговою необхідністю у догляді за дідусем, особливо під час дії воєнного стану.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.01.2023 року поновлено скаржнику строк на оскарження дії та бездіяльності державного виконавця, призначено скаргу до розгляду, а також витребувано у державного виконавця копії спірного виконавчого провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Скаржник ОСОБА_1 та його уповноважений представник адвокат Стаценко Д.Р. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява адвоката Стаценка Д.Р. про розгляд справи без участі сторони та його представника, в якій він підтримує вимоги скарги та просить суд їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 02.02.2023 року звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 все знав, не сплачував аліменти, будь-яких підстав для несплати аліментів не існувало. Вважає, що державний виконавець жодних норм закону не порушував, тому немає підстав вважати його дії або бездіяльність незаконними.

Державний виконавець Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянов П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2015 року (суддя Алфьорова Т.М.) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року та до часу повноліття дитини.

На виконання вищевказаного заочного рішення суду від 15.04.2015 року видано відповідний виконавчий лист № 645/1712/15-ц.

Також встановлено, що на примусовому виконанні у Салтівському ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) перебуває виконавче провадження №58316450 по виконанню виконавчого листа №645/1712/15-ц виданого 03.06.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на корись ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, починаючи з 03.03.2015 року та до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця Красноградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 07.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58316450 на підставі виконавчого листа 645/1712/15-ц.

Постановою державного виконавця Московського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) від 25.11.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №645/1712/15-ц, виданого 03.06.2015 року. З даної постанови вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 01.11.2020 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 03.03.2015 року по 01.11.2020 року в сумі 11389,01 грн.

Представник скаржника вказує, що про існування відкритого виконавчого провадження №58316450 ОСОБА_1 дізнався лише 12.07.2022 року після отримання ним повідомлення від банку про блокування коштів.

Згідно відповіді в.о. начальника відділу Салтівського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) на адвокатський запит ОСОБА_6 від 12.12.2022 року №75590 вбачається, що 07.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58316450 по виконанню виконавчого листа №645/1712/15-ц. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.11.2020 року за період з 03.03.2015 року по 01.11.2020 року складав 116389,10 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. У зв`язку із виниклою заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців, 25.11.2020 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Перевіркою матеріалів даного виконавчого провадження доказів направлення рекомендованим поштовим відправленням та/або вручення боржнику особисто постанов про відкриття виконавчого провадження та про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не виявлено. Згідно розрахунку державного виконавця від 12.12.2022 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 0.12.2022 року становить 192536,50 грн. Також, у вказаній відповіді зазначено, що у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів та ненаданням документального підтвердження наявності обставин, передбачених з п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», підстави для скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом на час звернення відсутні.

Представник скаржника адвокат Стеценко Д.Р. в скарзі зазначає, що сторона скаржника просить суд наразі лише вирішити питання щодо визнання незаконними дій та бездіяльності державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами боржника та про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 25.11.2020 року.

Таким чином, суд розглядає скаргу в межах заявлених стороною скаржника вимог.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1, пунктів 1, 2 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 9 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи на момент винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 25.11.2020 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.11.2020 року за період з 03.03.2015 року по 01.11.2020 року в сумі 116389,1 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», заявником до матеріалів скарги не було надано доказів того, що обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Будь - яких належних доказів на підтвердження офіційного працевлаштування водієм та доказів, що посада водія є основним законним джерелом засобів для існування, як на момент винесення постанов про встановлення обмежень, так і на момент розгляду справи, матеріали справи не містять та скаржником не надано.

В обґрунтування скарги сторона боржника посилається на те, що обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами перешкоджає останньому доглядати хворого дідуся ОСОБА_7 , який не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує догляду та допомоги.

На підтвердження вказаних обставин, стороною скаржника надано до матеріалів скарги: копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №14281, копію висновку томографії від 11.11.2022 року, копію висновку про наявність порушення функції організму через невиліковні хвороби особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.11.2022 року.

Проте, жодних обставин, передбачених п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю, стороною боржника не зазначено та матеріали справи не містять.

Також, стороною боржника не зазначено обставин, передбачених п. 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника посилається у скарзі на те, що ОСОБА_1 має другу дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зазначає, що не зрозуміло, чи враховується державним виконавцем при розрахунку суми заборгованості наявність у ОСОБА_1 другої дитини.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять доказів зміни розміру аліментів за заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2015 року, а також доказів розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Сам по собі факт народження у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 другої дитини, не звільняє останнього від обов`язку зі сплати аліментів за заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2015 року.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться розрахунок державного виконавця щодо наявності заборгованості у заявника ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

Даний розрахунок заявником не спростовано.

Суду не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених частиною 10 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Твердження скарги мають узагальнений характер. Обставини, зазначені у скарзі, не впливають на правомірність винесеної державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Факт неотримання оскаржуваної постанови боржником не впливає на результат розгляду скарги. Водночас, правомірність дій державного виконавця щодо належного повідомлення боржника про винесення оскаржуваної постанови, судом не оцінювалася, оскільки, дотримуючись принципу диспозитивності, суд розглянув скаргу в межах заявлених вимог.

Відповідно до частини 3 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, діяв в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись статями 247, 259-261, 268, 352, 354, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката Стеценка Дмалала Руслановича подану в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та про зобов`язання скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02.02.2022 року.

Суддя О.В. Федорова