Ухвала

26 січня 2023 року

м. Київ

справа № 755/8405/20

провадження № 61-17289св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яка підписана представником Воронцовою Мариною Олександрівною, на постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Позов мотивований тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 травня 2019 року № 168832601, за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Альфа банк», зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 . Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в підпункті 4.5.3 договору іпотеки від 29 січня 2007 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, в кв. АДРЕСА_1 власником якої є АТ «Альфа Банк», зареєстровані відповідачі. Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у будинку, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

Позивач просив:

визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою, загальною площею 75,60 кв. м, жилою площею 39,60 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з двокімнатної квартири, загальною площею 75,60 кв. м, жилою площею 39,60 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позовну заяву АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору по 1 051 грн з кожного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі та третя особа не є власниками спірної квартири, 20 травня 2019 року на їхню адресу реєстрації направлено вимогу про усунення порушень, з якої вбачається, що позивач вимагав добровільно звільнити житлове приміщення, яке є предметом іпотеки, з обов`язковим зняттям всіх з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей, яка залишилася без відповідного реагування, таким чином позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року скасовано в частині визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат, відмовлено у задоволенні вказаних вимог. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року залишено без змін. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілено наступним чином: стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 597 грн, стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 597 грн, стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 597 грн.

Суд апеляційної інстанції, пославшись на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 зазначив, що колишні власники та особи, які проживають у житлі, яке придбано за їх кошти та передано в іпотеку, навіть після звернення іпотекодержателем стягнення на таке майно, у силу положень статті 109 ЖК Української РСР мають право на користування таким житлом до моменту виселення із надання їм іншого постійного житла. Таким чином, відсутні підстави для визнання відповідачів таким, що втратили право користування спірною квартирою до моменту їх виселення та надання їм іншого постійного житла, а отже позов задоволенню не підлягає.

У жовтні 2021 року АТ «Альфа-Банк» подало касаційну скаргу, яка підписана представником Воронцовою М. О., на постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалами Верховного Суду від 10 грудня 2021 року та 13 січня 2022 року продовжено АТ «Альфа-Банк» строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року поновлено АТ «Альфа-Банк» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 755/8405/20, витребувано справу з суду першої інстанції.

У квітні 2022 року ОСОБА_3 подала відзив за підписом представника ОСОБА_5 .

У червні 2022 року справа № 755/8405/20 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 за підписом представника ОСОБА_5 про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу відмовлено. Продовжено ОСОБА_3 строк на подання відзиву на касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк», яка підписана представником Воронцовою М. О., на постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року. Зупинено касаційне провадження у справі № 755/8405/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 361/4481/19 (провадження 61-14943сво21).

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2022 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 361/4481/19 за позовом ТОВ «АНСУ» до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ПАТ «ВБР», про виселення із житлового будинку. Ухвала обґрунтована тим, що за змістом норм статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України особам, які виселяються із житлового будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (позики), забезпеченого іпотекою цього житла. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2947цс15, яка в подальшому була підтримана Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц, провадження № 14-317цс18) та є незмінною. Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначила й про те, що правовий висновок Верховного Суду України про належне застосування статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК України, викладений у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 та від21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, є законним та обґрунтованим. У наведених вище постановах Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду наводилася правова позиція, яка стосувалася неможливості виселення з іпотечного майна, яке набуто не за кредитні кошти, при зверненні стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку шляхом проведення прилюдних торгів. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України у ряді її постанов, а в деяких погодилася з її висновками про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом: а) встановлення в рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу; б) передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки (позасудовим врегулюванням) і не є належним способом судового захисту... Разом з тим у наведених вище судових рішеннях Великою Палатою Верховного Суду не висловлювалася правова позиція щодо можливості/неможливості виселення з іпотечного майна, набутого не за кредитні кошти, у разі обрання банком, іпотекодержателем, позасудового врегулювання, тобто позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки. А правові висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є протилежними і на той час Верховний Суд України вважав належним способом судового захисту позасудові способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2022 року поновлено касаційне провадження у справі № 755/8405/20.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 січня 2023 року, вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду (провадження № 14-109цс22).

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 361/4481/19.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 755/8405/20 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 361/4481/19 (провадження № 14-109цс22).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук