Справа № 175/2048/21
Провадження № 2-п/175/1/23
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2023 року

Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Новік Л.М.,

при секретареві Гонта С.О.

за участю:

заявника ОСОБА_1

в відкритому судовому засіданні розглянувши заяву про відвід судді Новік Л.М.у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерського господарства «Славутич» про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, винесеного суддею Новік Л.М. 07.12.2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерського господарства «Славутич» про стягнення боргу.

До початку розгляду заяви про перегляд заочного рішення від заявника надійшла заява про відвід судді Новік Л.М. заявник вважає ставлення судді упередженим.

В судовому засіданні заявник зазначив, що він підтримує усі 12 підстав для відводу, які викладені письмово у заяві, додав, що не згоден з прийняти рішенням по суті, що розгляд справи відбувся без його участі, що він приходив до суду разом з позивачем, але не думав, що справу розглянуть за заявами, йому здається що в цьому суді усі судді все приховують, бо рішень де він є стороною у справах багато, також наголосив, що він нічого не стверджує, це його думки, це його право. Особисто відносно судді нічого не має але інформація, яка є доступною на інформаційних порталах, щодо її статуса, як підозрюваної, дає підстави для відводу з інших підстав.

Інші учасники не з`явилися по не відомій суду причині.

Заслухавши заявника, дослідивши заяву про відвід, підстави заявленого відводу, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема якщо у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається. Аналогічний принцип відображено в частині 1 статті 15 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

П. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". Положення наведеної статті Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод розкриває сутність та зміст однієї з найважливіших гарантій, закріплених в ній презумпції невинуватості. А саме: зазначаються межі дії цього принципу (будь-які справи про кримінальне правопорушення, що за своїм змістом ширше поняття злочину, яке використовується в українському законодавстві), момент, з якого особа вважається винуватою (коли вина особи доведена в законному порядку) та недопустимість альтернативної до визначеної законом процедури встановлення винуватості особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У справі «Фатуллаєв проти Азербайджану», рішення від 22.04.10 р. Суд зазначив: «Презумпція невинуватості, втілена в статті 6 §2 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства. Вона не лише забороняє передчасне висловлювання самим судом думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині, є винною до того, як це доведено в законному порядку, ця заборона поширюється не лише на суддів, а й на інших представників влади».

Враховуючи вищевикладене, вважаю заяву про відвід судді необґрунтованою, та такою, що зводиться до припущень заявника про наявність обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Новік Л.М., крім того суд вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню, оскільки підстави зазначені для відводу полягають у незгоді заявника з прийнятими процесуальними рішеннями головуючого під час розгляду даної справи, що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст. 39, 37, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді Новік Л.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Новік