Дата документу 01.02.2023
Справа № 501/2204/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, поділ майна, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та за заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про вселення, поділ майна, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.10.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міськради за актовим записом №384. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

За період шлюбу сторонами нажите майно, яке позич ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) вважає за необхідне поділити, а щодо деякого нижченаведеного майна, визнати за нею особисто право приватної власності, а саме:

- земельна ділянка під житловим будинком розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, площею 0,0752 га та зареєстрована за ОСОБА_2

- житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,8 кв.м житлова площа 110,0 кв.м., право власності на який зареєстровано 10.12.2012 за ОСОБА_2

- квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 39.1 кв.м., житлова 21,5 кв.м., право власності на яку зареєстровано 12.07.2005 за відповідачем ОСОБА_2

- квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45.3 кв.м., житлова 27.4 кв.м. право власності на який зареєстровано 18.06.2012 за ОСОБА_2

- квартира розташована за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована за ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 просила суд:

- припинити право власності ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на земельну ділянку, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0,0752 га.

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 на земельну ділянку, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0, 0752 га.

- визнати за ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 по 1/2 частці у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 39.1 кв.м., житлова 21.5 кв.м.

- визнати за ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 по 1/2 частці у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45.3 кв.м., житлова 27.4 кв.м.

- визнати за ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 по 1/2 частці у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 право власності у житловому будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,8 кв.м, житлова площа 110,0 кв.м. у наступних частках: за ОСОБА_5 у розмірі 2/3 будинку, за ОСОБА_2 у розмірі 1/3 будинку.

- визнати незаконним виселення ОСОБА_5 та зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_3 виданий Київськім РВ УМВС України в Одеській області 06.05.1996, РНОКПП НОМЕР_1 , усунути перешкоди у користуванні будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у спільний будинок.

- стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

- витребувати перелік та опис усього майна та цінних речей, що залишились у відповідача та поділити усе майно, що знаходиться у відповідача по 1/2 кожному.

- покласти усі судові витрати на відповідача.

Не погоджуючись частково з позовними вимогами відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов в якому відповідач позовні вимоги визнав тільки в частині розподілу квартири АДРЕСА_5 по 1/2 частині кожному. В іншій частині позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Разом з тим відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя разом з клопотанням про відстрочення сплату судового збору, за подання зустрічного позову, до ухвалення судового рішення у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.10.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міськради за актовим записом №384. Рішенням Овідіопольського районного суду шлюб між ним розірвано.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулася чергова розмова відносно продовження їхнього спільного проживання однією сім`єю, після якої, відповідач ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2 , що не може з ним мешкати разом під одним дахом і те, у зв`язку з чим переїхала жити до їхньої спільної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , де і по теперішній час вона мешкає.

Станом на день подачі позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мешкають разом, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, сімейні стосунки між ними фактично припинились.

За час спільного життя ними нажито наступне нерухоме майно, а саме:

- квартира АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок загальною площею 179,8 кв.м,, житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка кадастровий номер: :06:004:0007, загальною площею 0,075 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 просив суд:

Прийняти зустрічну позовну заяву до провадження та ухвалити рішення яким поділити спірні об`єкти нерухомого майна, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя в рівних частинах.

Здійснити розподіл спільного майна подружжя наступним шляхом:

- припинити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,075 га, кадастровий номер: :06:004:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,075 га, кадастровий номер: :06:004:0007, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,075 га, кадастровий номер: :06:004:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- припинити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на житловий будинок загальною площею 179,8 кв.м., житловою площею 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м., житловою площею 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м., житловою площею 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- припинити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 ;

- визнати за ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 ;

- стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи.

ОСОБА_3 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, подала до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності. В подальшому від третьої особи надійшла заява про зміну предмету позову в якому вона просить:

- в якості погашення суми боргу у розмірі 947510,44 (дев`ятсот сорок сім тисяч п`ятсот десять) гривень 44 копійок, звернути стягнення на нерухоме майно та пропорційно на земельну ділянку ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на 1/2 частину будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно на 1/2 частину земельної ділянки, під зазначеною частиною житлового будинку, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0, 0752 га - на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- покласти сплату судового збору у розмірі 10475 (десять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок за подання позовної заяви від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору по одній другій частині на ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 в рівних частинах: стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави 1/2 суми судового збору в розмірі 5237 грн. 50 коп.(п`ять тисяч двісті тридцять сім гривень п`ятдесят копійок) та з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави суми судового збору в розмірі 5237 грн. 50 коп. (п`ять тисяч двісті тридцять сім гривень п`ятдесят копійок);

- стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 в рівних частинах з кожного на користь ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , спричинену своїми діями моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Позовні вимоги третьої особи мотивовані тим, що ОСОБА_3 за свої кошти робила ремонт та оплачувала придбання будівельних матеріалів спірного житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вище вказаний факт підтверджується копіями накладних, договорами поставки, та квитанціями на закупівлю будівельних матеріалів. Також підтвердження факту оплати будівельникам за проведення будівельно ремонтних робіт є власноруч написані ними розписки про отримання грошових коштів за виконання ними будівельно ремонтних робіт.

Після того, як ОСОБА_3 дізналась про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб та вони розпочали ділити нерухоме майно на створення якого, ОСОБА_3 витратила значну кількість своїх особистих коштів, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обіцяли їй повернути, ОСОБА_3 вирішила, в такому випадку, раз вони ділять мано в яке вона вкладала свої особисті кошти, також звернутися до суду за захистом її прав, щоб повернути свої кошти, які були нею витрачені на створення спірного житлового будинку, до його розподілу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в добровільному порядку борг не повертають, позивач ОСОБА_3 була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Долинською О.О. подано до суду заяву про зміну анкетних даних позивача, згідно якої позивач ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Долинська О.О. в судове засідання не прибула, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі та без участі позивача, позов просила задовольнити, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала у повному обсязі та проти задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору заперечувала у повному обсязі за наведених у відзивах підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бессараба П.А. в судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача ОСОБА_2 , просив суд позов ОСОБА_1 задовольнити частково, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, у задоволенні позову третьої особи відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Люльченко С.О. надав заяву в якій просив розгляд справи провести на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без його участі та без участі третьої особи ОСОБА_3 .

В подальшому представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Долинською О.О. подано до Іллічівського міського суду Одеської області заяву про уточнення позовних вимог (зменшення) про вселення, поділ майна, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокат Бессараба П.А. надано відзив в якому він просить задовольнити позов лише в частині розподілу квартири АДРЕСА_5 .

Представники позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 проти задоволення заяви про зміну предмету позову третьої особи ОСОБА_3 заперечували.

Враховуючи обставини справи та приймаючи до уваги приписи ч.3 ст. 12 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ч.1 ст.81 ЦПК України, суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що всі три позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міськради за актовим записом №384.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року у цивільній справі Справа № 509/5697/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

За період шлюбу сторонами було нажито наступне майно:

- земельна ділянка під житловим будинком розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, площею 0,0752 га, яка зареєстрована за ОСОБА_2 ;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,8 кв.м житлова площа 110,0 кв.м., право власності на який зареєстровано 10.12.2012 за ОСОБА_2 ;

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 39.1 кв.м., житлова 21,5 кв.м., право власності на яку зареєстровано 12.07.2005 за відповідачем ОСОБА_2 ;

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45.3 кв.м., житлова 27.4 кв.м. право власності на який зареєстровано 18.06.2012 за ОСОБА_2 ;

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована за ОСОБА_2 .

В період шлюбу квартира АДРЕСА_6 , була продана за згодою ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 24 червня 2016 року, у зв`язку з чим вона не може входити до розподілу спільно нажитого майна подружжя.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 за свої особисті кошти робила ремонт та оплачувала придбання будівельних матеріалів спірного житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вище вказаний факт підтверджується доказами: копіями накладних, договорами поставки, та квитанціями на закупівлю будівельних матеріалів.

Окрім цього, підтвердження факту оплати будівельникам за проведення будівельно ремонтних робіт є власноруч написані ними розписки про отримання грошових коштів за виконання ними будівельно ремонтних робіт від ОСОБА_3 .

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 27 вересня 2022 року, вартість житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 3 29 779 (три міліони сто двадцять дев`ять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 27 вересня 2022 року, вартість земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, площею 0,0752 га становить 494989 (чотириста дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Оцінка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 не проводилась з підстав того, що не було надано до неї доступ. Зазначені підстави підтверджуються довідкою директора ТОВ «ОФ «АБАКУС» Свіріденко Д.Г., який є суб`єктом оціночної діяльності і проводив оцінку спірного нерухомого майна та надав звіт про оцінку нерухомого майна від 27 вересня 2022 року.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, «Правові наслідки порушення зобов`язання» у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 612 ЦК України передбачено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку з викладеним, судом встановлено, що з боку відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має місце порушення договірних зобов`язань та положень ЦК України, які регулюють зобов`язальні правовідносини, згідно з якими зобов`язання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.2 ст.73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За змістом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

КЦС ВС нагадав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя».

Також, слід зазначити Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України(КСЦ ВС) справа № 760/16783/15-ц (61-13331св21) від 16.02.2022 року.

Згідно з висновками КСЦ ВС у вказаній постанові належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Враховуючи зазначене, можна зробити висновок, що спірний житловий будинок вже не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був перебудований не за їх спільні сумісні кошти та без їх спільної праці, але за проханням одного з подружжя.

Отже, приймаючи до уваги обставини справи і той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовляються виконувати грошове зобов`язання згідно договору, суд дійшов висновку, що для виконання зобов`язання за договором, який був укладений в інтересах сім`ї, можливо звернути стягнення на 1/3 частину об`єкту нерухомого майна, що об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 1043259 (один міліон сорок три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 67 копійок, що є співмірним сумі боргу та позовних вимог ОСОБА_3 .

Згідно доказів наданих під час судового розгляду та приймаючи до уваги позовні заяви інших учасників справи, суд прийшов до висновку, що майно яке підлягає розподілу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, поділ майна, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди, складається з:

- квартира АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок загальною площею 179,8 кв.м,, житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка кадастровий номер : :06:004:0007, загальною площею 0,075 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відносно незаконного виселення ОСОБА_1 , усунення перешкод у користуванні житловим будинком загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у спірний будинок, суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога не підлягає задоволенню. Оскільки, ОСОБА_1 не доведено суду та не надано будь-яких належних та/або допустимих доказів того, що її було виселлено з зазначеного будинку та створенно будь-які перешкоди з боку ОСОБА_2 у користуванні спірним будинком. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що похідна позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень, також не підлягає задоволенню.

Окрім цього, під час поділу майна подружжя, підлягають розподілу і борги, які нажиті подружжям під час шлюбу.

У ст.60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі №725/1776/18.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У ч.2 ст.89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальниками кошти в добровільному порядку ОСОБА_3 не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач ОСОБА_3 вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з боржників фактично отриманої суми коштів або звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, яке належить боржникам на праві приватної власності.

Крім матеріальної шкоди завданої відповідачами ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що їй також спричинено моральну шкоду, тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не повертають кошти, які були витрачені ОСОБА_3 на проведення будівельно-ремонтних робіт та облаштування спірного будинку, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 перебуває у вкрай пригніченому стані, будучи літньою людиною, переживає про повернення її коштів, які вона збирала на протязі тривалого часу та при цьому повинна доказувати свою правоту та повертати свої витрачені кошти у судовому порядку.

Так, самостійним способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.9 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральна шкода може стати наслідком правопорушень, які посягають на немайнові права і блага - життя, здоров`я, честь, гідність, свобода, особиста недоторканність, тощо, а також внаслідок порушення майнових прав та інтересів особи, зокрема і в договірних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, у цивільному праві шкодою є втрата або знищення особистого чи майнового блага, аргументованою видається думка, що моральна шкода полягає саме у втратах, тих негативних наслідках немайнового характеру, які виникли через страждання. У зв`язку з неповерненням відповідачами витрачених коштів позивача, позивач зазнала певні зміни у своєму житті, зокрема, неможливість реалізовувати свої повсякденні звички та бажання, погіршилося її самопочуття, виникли постійні хвилювання та страх того, що відповідачі не повернуть їй гроші, що призвело до втрати її довіри до близьких їй людей.

З урахуванням вищевикладених посилань щодо завданої ОСОБА_3 моральної шкоди, яка полягає в більшій частині від моральних страждань, а також на підставі вказаного правового обґрунтування, оскільки ОСОБА_3 зазнала страждань, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, по 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, як позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Згідно ч.4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Окрім цього у цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне обов`язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе свою правомочність на його заподіяння. Тобто обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідачів.

Тому суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, в якості погашення суми боргу у розмірі 947510, 44 (дев`ятсот сорок сім тисяч п`ятсот десять) гривень 44 копійок слід звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , та з відповідачів слід стягнути в рівних частках моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно Закону України про судовий збір ОСОБА_3 мала сплатити судовий збір у розмірі 10475 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути судовий збір у розмірі 10475 (десять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок за подання позовної заяви від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору по одній другій частині з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, лише в частині розподілу такого нерухомого майна як:

- квартира АДРЕСА_5 ;

- 2/3 житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м,, житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка кадастровий номер: :06:004:0007, загальною площею 0,075 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відстроченням сплати ОСОБА_1 судового збору у розмірі 5255,0 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави суму судовий збір за подання позову до суду в розмірі 5255,00 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, лише в частині розподілу такого нерухомого майна як:

- квартира АДРЕСА_5 ;

- 2/3 житлового будинку загальною площею 179,8 кв.м,, житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянку кадастровий номер: :06:004:0007, загальною площею 0,075 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку зі сплатою судового збору при подачі зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 необхідно стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 5255,00 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень, по 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень з кожного.

В якості погашення суми боргу у розмірі 947510, 44 (дев`ятсот сорок сім тисяч п`ятсот десять) гривень 44 копійок, звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що є їхньою спільною сумісною власністю, а саме на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 5237 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 5237 грн. 50 коп.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, - задовольнити частково.

Квартиру АДРЕСА_5 визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Визнати право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_1 .

Визнати право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 за ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 179,8 кв.м., житловою площею 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Визнати право особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 179,8 кв.м., житлова площа 110 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0, 0752 га.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0,075 га.

Визнати право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0,0752 га за ОСОБА_1 .

Визнати право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських, будівель і споруд (присадибна ділянка) будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :06:004:0007, загальною площею 0, 0752 га за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 5255,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5255,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя