Провадження № 2-з/359/148/2023
УХВАЛА

про забезпечення позову

26 грудня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В., розглянувши заяву Заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, учасники справи : відповідач ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

20.12.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, в особі Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , з проханням : конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області 1/4 земельної ділянки ОСОБА_1 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером:04:002:0117 площею 1,9256 га, яка знаходиться на території Бориспільського району Київської області; 1/4 земельної ділянки ОСОБА_1 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського

виробництва із кадастровим номером :04:003:0138 площею 2,6051 га, яка знаходиться на території Бориспільського району Київської області; земельної ділянки ОСОБА_1 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського

виробництва із кадастровим номером :04:002:0116 площею 1,9254 га, яка знаходиться на території Бориспільського району Київської області.

Крім того 22.12.2023 до суду надійшла заява заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, з проханням : вжити заходи забезпечення позову - накласти арешт на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0117 площею 1,9256 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 якої належить ОСОБА_1 ; на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0138 площею 2,6051 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 якої належить ОСОБА_1 ; на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0116 площею 1,9254 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 якої належить ОСОБА_1 ..

Подану заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, в порядку спадкування набув право власності на 1/4 земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :04:002:0117 площею 1,9256 га, яка розташована на території Бориспільського району, Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2023 (номер інформаційної довідки 358509160). 24.09.2020 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на 1/4 даної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення про державну реєстрацію прав внесено за номером 54273744 від 24.09.2020.

Також ним, в порядку спадкування набуто право власності на 1/4 земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :04:003:0138 площею 2,6051 га, яка розташована на території Бориспільського району, Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2023 (номер інформаційної довідки 330099362). 24.09.2020 зареєстровано право власності на 1/4 даної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення про державну реєстрацію прав внесено за номером 54273763.

Крім того, ОСОБА_1 набуто право власності на 1/4 земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :04:002:0116 площею 1,9254 га, яка розташована на території Бориспільського району, Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2023 (номер інформаційної довідки 345684472). 24.09.2020 зареєстровано право власності на 1/4 даної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення про державну реєстрацію прав внесено за номером 54273703.

Заявник зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Крім того зазначено, що продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді, а також приймаючи до уваги позовні вимоги з приводу зазначеного нерухомого майна, суд вважає, що існує ризик відчуження спірного майна та обраний вид та спосіб забезпечення є співмірним та достатнім для забезпечення позову.

За таких обставин, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно підлягає задоволенню.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог та що підлягають негайному виконанню.

Крім того відповідно до ч. 7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частино 2 ст. 154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому відповідно до ч. 5 даної статті розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, щодо відсутності підстав зустрічного забезпечення, оскільки будь-яких належних доказів в тому числі, що позивач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, а також що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.151-153ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт :

-на частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0117 площею 1,9256 га, яка розташована на території Бориспільського району,

-на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :04:003:0138 площею 2,6051 га, яка розташована на території Бориспільського району,

-на 1/4 земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0116 площею 1,9254 га, яка розташована на території Бориспільського району.

В межах виконання даної ухвали визначити, що стягувачем є : держава в особі Бориспільської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури (08301, м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні б. 21), боржник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання не відомо).

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення 26 грудня 2023 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали направити для відома та виконання Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувачу та боржнику.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів