Провадження № 2/357/513/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі - Кононюк П.О., Вангородській О.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №6, про визнання договору про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано), -

В С Т А Н О В И В :

17.09.2021 представник позивача, адвокат Глеваський Віталій Васильович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 21.09.2021, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 16.06.2020 між позивачем, як споживачем, та КП БМР ЖЕК №6, як виконавцем, було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 11.08.2020 позивачем надіслано запит відповідачу від 10.08.2020 (про надання інформації), який залишився без відповіді з боку виконавця, після цього позивачем прийнято рішення про дострокове розірвання Договору. 06.10.2020 позивачем надіслано лист відповідачу від 01.10.2020 про дострокове розірвання договору. 01.03.2021 позивачем надіслано відповідачу лист з вимогою не надсилати їй рахунок, однак відповідач ігнорує даний лист, надсилаючи рахунки на оплату шляхом вкладання їх у поштову скриньку за місцем проживання позивача та станом на дату подання цієї заяви відповідь на лист не отримано. Відповідно до пункту 3.1. Договору споживач має право на отримання вчасно та відповідної якості послуг відповідно до чинного законодавства України. З огляду на те, що виконавець неналежним чином виконує договірні зобов`язання, крім того, запит позивача щодо надання інформації від 10.08.2020 залишився без відповіді з боку виконавця (відповідача), позивачем прийнято рішення про дострокове розірвання договору. Відповідно до пункту 9.3. Договір може бути розірваний достроково у разі невиконання умов Договору сторонами Договору. Ненадання інформації на запит споживача - матеріальна форма невиконання умов Договору. Тому, просив визнати договір б/н від 16.06.2020 за участю ОСОБА_1 та КП БМР ЖЕК №6 про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано).

23.09.2021 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О.І. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

13.10.2021 представник відповідача КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6», в особі начальника Кошляка Ю.М., подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позову, не визнає його в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так дійсно між позивачем ОСОБА_1 , як споживачем, та КП БМР ЖЕК №6, як виконавцем надання послуг,був укладений договір від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Щодо законності укладення саме індивідуального договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.06.2020 з позивачем зазначає. Пунктом 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ЖКП» передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто, не пізніше як 01.05.2020), така редакція мала місце до введення карантину, наразі - не пізніш як протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону України «Про ЖКП», а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку самостійно не оберуть одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України «Про ЖКП», та/або не дійдуть згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником, після 01.05.2020 буде укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги з урахуванням особливостей, визначених частиною сьомою статті 14 Закону. Відповідно до Закону України №417 від 14.05.2015 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 обрали форму управління багатоквартирним будинком, а саме визначили Управителя багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 -Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційну контору№6. Рішення прийнято відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 і укладено договір «Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» № 2 від 02.07.2021, що вступив в дію з 01.08.2021. Отже, відповідно до абзацу 4 пункту 3-1 розділу VI «прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про житлово - комунальні послуги» договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.06.2020, який був укладений з ОСОБА_1 втратив свою дію 01.08.2021 і водночас набув чинності Договір №2«Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» від 02.07.2021. Так, позивачем зазначено, що 11.08.2020 на адресу відповідача був направлений запит від 10.08.2020 (про надання інформації), але доказів, отримання останнім саме даного запиту суду не надано. 09.10.2020 року за вх. №148 зареєстровано лист-повідомлення, в якому повідомлено, про дострокове розірвання договору від 16.06.2020, що укладений між ОСОБА_1 та КП БМР ЖЕК№6. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з моменту календарної дати отримання виконавцем цього листа-повідомлення, тобто з 09.10.2020 (день отримання відповідачем листа). Однак, на даний лист було надано відповідь від 05.11.2020 №567, яка була направлена позивачу простою кореспонденцією, в якій наголошено позивачу про необхідність конкретизувати,що саме КП БМР ЖЕК № 6, не виконує, як сторона договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, укладеного від 16.06.2020. Також, зазначає, що 05.03.2021 за вх. №38 було зареєстровано заяву позивача від 24.02.2021з вимогою не надсилати їй рахунки на оплату, оскільки договір був достроково розірваним з її сторони. На даний лист КП БМР ЖЕК № 6 було надано відповідь №118 від 31.03.2021, яка була направлена позивачу простою кореспонденцією, в якій зазначено, зокрема те, що умовами договору від 16.06.2020 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, право розірвати цей договір в односторонньому порядку не встановлено, а тому твердження позивача, що починаючи з 10.10.2020, договір від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є припиненим (шляхом дострокового розірвання), не відповідає дійсності. Так, частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однак, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною (Постанова Великої палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18). Істотним порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди,який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Враховуючи вищенаведене позивачем не доведено того, що ненадання відповідачем відповіді на запити позивача призвело до завдання шкоди позивачу та позбавили його значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій, що зумовлює відсутність підстав для його розірвання з огляду на вимоги ч. 2 ст. 651 ЦК України. При цьому КП БМР ЖЕК № 6 належним чином, на момент дії договору від 16.06.2020, який втратив чинність 01.08.2021, виконував договірні зобов`язання та надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в повному обсязі. Жодних нарікань позивача не надходило, відповідно передбаченого законом та договором акту-претензії складено не було. Враховуючи рішення ВК БМР від 22.01.2018 №39, яким було затверджено тариф та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлових будинків комунальної власності, які обслуговуються, відповідач як виконавець відповідно до п.п.6.2.1 та 6.2.2 п. 6.2 розділу 6 договору від 16.06.2020 несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуги, зниження кількісних та якісних показників послуг передбаченого договором. При цьому Розділом 7 договору від 16.06.2020 передбачено порядок розв`язання спорів, згідно з яким у разі порушення виконавцем умов договору споживачем та представником виконавця надається акт-претензія із зазначенням у ньому, строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо. КП БМР ЖЕК №6 керуючись низкою нормативно - правовими актів, як цивільного, господарського законодавства, а також актами, які регулюють діяльність в житлово-комунальній галузі, надає послуги з обслуговування багатоквартирних житлових будинків з метою забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкової території протягом усього періоду їх використання за призначенням, надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій для задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Додатково звертає увагу на той факт, що позивач по справі займає житлове приміщення квартири АДРЕСА_3 , та постійно проживає в ній, однак, належним чином та в повному обсязі не виконує своїх обов`язків щодо сплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, за нею рахується заборгованість за період з 11.11.2019 по 01.10.2021 в розмірі 8423,38 грн.. Зважаючи на вищевикладене, просив у позові відмовити в повному обсязі.

22.10.2021 представник позивача, адвокат Глеваський Віталій Васильович, подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач додає до відзиву копію статуту КП БМР ЖЕК № 6, копію договору від 02.07.2021 № 2, але у відзиві не зазначено, які обставини обґрунтовують такі документи. У свою чергу, звертає увагу на те, що предметом спору є визнання договору від 16.06.2020, що укладений між позивачем та відповідачем, таким, що припинений. Статут відповідача не відноситься до предмету доказування, оскільки статут є документом, що визначає основи діяльності юридичної особи, підтверджує її статус (правосуб`єктність), хоча ці факти не оскаржуються та не належать до з`ясування. Щодо договору від 02.07.2021 № 2, то цей правочин не стосується прав позивача, оскільки останній не підписував його, про його існування, до моменту отримання відзиву, йому не було відомо. Фактично, правочин створює юридичні наслідки тільки для сторін договору. Крім того, позивачу належним чином не повідомлено про порядок скликання (повідомлення про збори), порядок денний (порядок голосування), фіксування результатів та складання протоколу зборів співвласників, тому жодних юридичних наслідків для позивача не створює, оскільки його волевиявлення не враховувалось при проведенні зборів. Цей договір стосується виключно відносин між сторонами договору, підписантами цього договору. Тому, просить визнати договір б/н від 16.06.2020 за участю ОСОБА_1 та КП БМР ЖЕК № 6 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано) та не приймати до уваги, під час розгляду справи по суті, докази, що надані відповідачем та не відносяться до предмету спору.

22.10.2021 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

20.06.2022 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2021 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

02.08.2022 справу розподілено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 03.08.2022 передано до провадження судді Бондаренко О.В.

04.08.2022 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

25.10.2022 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено страву до розгляду по суті.

30.01.2023 представник позивача, адвокат Глеваський Віталій Васильович, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 16.06.2020 - укладено договір, який є предметом спору у справі. 10.08.2020 - позивачем надіслано лист на поштову адресу відповідача про розірвання договору. Відповідач підтверджує факт обізнаності з наміром позивача про розірвання договору. Доказом є лист відповідача від 31.03.2021 № 118. Зокрема, у тексті листа згадується про лист позивача щодо розірвання договору, крім того, зазначено, що «Листом КП БМР № 6 № 567 від 05.11.2020 наголосило Вам про необхідність закцентувати увагу на те, що Виконавець, тобто, КП БМР № 6, неналежним чином виконує договірні зобов`язання». Фактично таке посилання демонструє, що відповідач було відомо про намір позивача розірвати договір ще в 2020 році, так як відповідачем складено лист-відповідь, про який у листі йде мова. Також, зазначає, що позивач не зобов`язаний надавати будь-які пояснення щодо мотивів розірвання/припинення договору, таке право на припинення договору задекларовано чинним законодавством України та відповідає принципу свободи договору: для його реалізації позивачеві достатньо вчинити юридичну дію, без додаткових умов, - оформити рішення про розірвання/припинення договору. Щодо доказів надання послуг за договором, то згідно положень чинного законодавства України договір про надання послуг передбачає, що одним з доказів надання послуги є укладення сторонами акта прийому-передачі. Жодних актів позивач, в межах договору, що є предметом спору, не підписував, відповідач також не надав до суду доказів існування таких актів. Формування рахунків на оплату є тільки пропозицією надати послугу, їх наявність не є доказом надання послуг зі сторони виконавця. Щодо доказів належного отримання кореспонденції, то позивачем надіслано на адресу відповідача кореспонденцію, що свідчить про намір розірвати договір: сторонами зазначено у договорі власні реквізити, в т.ч. відомості для листування в рамках договору. Будь яких змін реквізитів у відповідача не відбулось (в частині місцезнаходження/поштової адреси), відповідно, позивач надав належним чином оформлені докази надсилання кореспонденції на поштову адресу відповідача. Факт отримання/неотримання не належить до зони відповідальності позивача, оскільки він вже вчинив дію, а питання отримання кореспонденції є обов`язком відповідача, саме він повинен надати докази отримання/неотримання такого листа/листів. Верховний судом у справі № 910/16409/15 було сформульовано правовий висновок, що свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася судом апеляційної інстанції за адресою, зазначеною самим скаржником в апеляційній скарзі, та, в подальшому, посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про дату, час та місце судового засідання є порушенням норм процесуального права, може бути розцінено Судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. По аналогії з отриманням кореспонденції від суду, також сторона має сприяти отриманню кореспонденції від інших учасників суспільних відносин, фізичних та юридичних осіб. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Вважає, що підлягає застосуванню аналогія права (надсилання будь-якої кореспонденції в т.ч. листів з описом вкладення є таким само належним способом повідомлення учасника процесу про наявність того чи іншого документа у справі), оскільки відповідачеві було відомо про ситуацію, в якій позивач (як споживач) не погоджувався з порядком та якістю надання послуг, про це свідчить лист відповідача. Ймовірно, припустити, що подальшу кореспонденцію відповідач не отримував, щоб не створювати для своєї особи негативні юридичні наслідки. Тому, просить визнати договір б/н від 16.06.2020 за участю ОСОБА_1 та КП БМР ЖЕК № 6 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано).

Представник позивача, адвокат Глеваський Віталій Васильович, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та пояснив, що 16.06.2020 було укладено спірний договір, потім 10.08.2020 позивач направила засобами поштового зв`язку запит про надання інформації щодо послуг та розміру їх оплати (повідомлення про вручення у позивача відсутнє), але відповіді не отримала. Згідно п. 3.1.5 Договору позивач має право на отримання інформації, але відповідач цей пункт не виконав, тому 06.10.2020 позивач повідомила відповідала про дострокове розірвання договору, у зв`язку з ненаданням відповіді на лист. Тобто,має місце порушення умов договору, і порушення права споживача на отримання послуг. Також, зазначає, що відповідь КП БМР ЖЕК №6 №118 від 31.03.2021 опосередковано підтверджує той факт, що відповідачу було відомо про розірвання договору.

Представник відповідача, адвокат Ковбасюк-Боброва Альона Іванівна, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та пояснила, що листа від 11.08.2020 комунальне підприємство не отримувало, підтвердження у позивача про це відсутнє, якби такий запит був, то ЖЕК №6 надав би ґрунтовну відповідь шляхом направлення листа з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Так, в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за адресою АДРЕСА_4 , з 02.01.2020 по 2023 рік відсутні відомості про реєстрацію заяви позивача від 10.08.2020, в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за адресою: АДРЕСА_5 , з 02.01.2020 по 2023 рік відсутні відомості про реєстрацію заяви позивача від 10.08.2020 та є реєстрація заяви від 24.02.2021, яка отримана останнім 05.03.2021, в книзі реєстрації скарг та заяв ЖЕК №6 за адресою: вул. Вернадського. 10, наявний запис №148, а саме відповідь від 05.11.2020 на заяву ОСОБА_3 про розірвання договору, а щодо заяви позивача від 10.08.2020 відсутні відомості. Отже, лист №148 (про розірвання договору) оглянули і надали відповідь. Також, зазначила, що на даний час передбачені нові моделі договірних відносин відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків», яким врегульовано питання укладення з ЖЕК договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком і в перехідних положеннях визначено, що індивідуальні договори втрачають силу. В даному випадку індивідуальний договір з позивачем втратив свою дію з 01.08.2021, у зв`язку з укладенням договору по будинку, де проживає позивач, але і підстав для його розірвання немає.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федоряка О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №4771, в якій постійно проживає, що підтверджується копією паспорта та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-11, 13-14).

Встановлено, що 16.06.2020 між ОСОБА_1 , як власником квартири та споживачем послуг, та Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №6», в особі начальника Кошляка Юрія Миколайовича, що діяв на підставі статуту, було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 15-16), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів) у будинку по АДРЕСА_1 , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1., 2.2 Статуту КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» (а.с. 57-60) метою створення та предметом діяльності підприємства є здійснення господарської, управлінської діяльності спрямованої на задоволення потреб підприємства, територіальної громади міста Біла Церква, а також наймачів, орендарів та власників житлових та нежитлових приміщень (співвласників багатоквартирних будинків), в частині забезпечення сталого та енергоефективного функціонування житлового фонду надання житлово-комунальних послуг, обслуговування об`єктів благоустрою, що перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Біла Церква, а також обслуговування фізичних та юридичних осіб незалежно від форм власності з питань їх інформаційно-аналітичного та консультаційного забезпечення. Здійснення іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку. Основним предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг, що можуть надаватися на договірних засадах відповідно до чинного законодавства.

Встановлено, що 11.08.2020 ОСОБА_1 було надіслано до КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» заяву від 10.08.2020 про надання інформації, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17, 18).

06.10.2020 ОСОБА_1 було надіслано КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» лист-повідомлення від 01.10.2020 про дострокове розірвання договору від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з моменту отримання виконавцем даного листа, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19-20, 21), яке останній отримав 09.10.2020 за вх. №148, що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем (а.с. 76).

Також, встановлено, що 01.03.2021 ОСОБА_1 було надіслано КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» заяву від 24.02.2021 з вимогою не надсилати їй рахунки на оплату послуг та не здійснювати обробку її персональних даних, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 22-23, 24, 25).

Звертаючись до суду з даною позовною заявою, позивач зазначає, що оскільки укладений між нею та відповідачем договір 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконується з боку відповідача, адже відповідач не надав відповіді на її запит від 10.08.2020 про надання інформації, отже порушив його умови, договір має бути припинений в судовому порядку

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 42 Конституцій України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Отже, статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч.1ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, виходячи з аналізу вищевказаних положень закону, особливістю договорів про надання послуг є нематеріальний характер об`єкта договору, за яким продається не результат, а дії, які до нього призводять. Основним критерієм договору про надання послуг є корисний ефект від послуги, який полягає в самому процесі її надання. Договір про надання послуг є двостороннім: обов`язок виконавця надати послугу кореспондується з обов`язком замовника її оплатити. Договір про надання послуг є консенсуальним - вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Послуги нерозривно пов`язані з особистістю виконавця. Останній зобов`язаний надати послугу особисто, тобто без залучення посередників. Якщо в договорі про надання послуг передбачена оплата, вона повинна бути здійснена в розмірі, строки та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п. 5, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Так, відповідно до п. 1.2 Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Тарифи на послуги можуть змінюватися на підставі рішення органу місцевого самоврядування без внесення відповідних змін до договору шляхом повідомлення споживача. Розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становить 415,20 грн.

Згідно з розділом 2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі за надані послуги вносяться не пізніше 10-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі. Плата вноситься на розрахунковий рахунок через банківські установи, які здійснюють прийом платежів від населення на користь виконавця. За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець здійснює перерахунок розміру плати.

Судом встановлено, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: види послуг, які має надавати виконавець, розмір щомісячної плати за надані послуги, строк її оплати, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору та порядок розв`язання спорів, умови дострокового розірвання договору, спірний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 16.06.2020 між сторонами виникли договірні відносини щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та їх оплати.

Як вбачається із змісту ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у зв`язку з невиконанням умов договору (п. 3.1.5 Договору), а саме не наданням відповіді на запит про надання інформації від 10.08.2020 з боку виконавця (відповідача), вона має право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку згідно п. 9.3 Договору.

Однак, таке твердження позивача суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Так, згідно п. 9.3 Договору договір може бути розірваний достроково у разі невиконання умов договору сторонами договору.

Позивач, вирішивши достроково розірвати договір в односторонньому порядку на підставі п. 9.3 Договору, 06.10.2020 надіслала лист-повідомлення від 01.10.2020 до КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» про дострокове розірвання договору від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з моменту отримання виконавцем даного листа, яке останній отримав 09.10.2020 та зареєстрував за вх. №148, що визнається сторонами у справі.

З відповіді на лист-повідомлення КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» від 05.11.2020 вих. №567 (а.с. 76,77), вбачається, що для з`ясування всіх обставин щодо невиконання зобов`язань, рекомендували позивачу конкретизувати, що саме не виконує відповідач, як сторона договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, укладеного від 16.06.2020, тим самим заперечивши проти заяви про розірвання договору.

Також, позивач 01.03.2021 направила до КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» заяву з вимогою від 24.02.2021 не надсилати їй рахунки на оплату послуг, у зв`язку з припиненням договору з 10.10.2020, яку останній отримав 05.03.2021 та зареєстрував за вх. №38, що визнається сторонами.

З відповіді на заяву-вимогу позивача КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» від 31.03.2021 вих. №118 (а.с. 78-79, 80), вбачається, що відповідачем твердження ОСОБА_1 про те, що починаючи з 10.10.2020, договір від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є припиненим (шляхом дострокового розірвання), визнано таким, що не відповідає дійсності, оскільки згідно зі ст. 322 ЦК Україну, тягар утримання майна несе його власник. Також згідно зі ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію, тому від послуг по утриманню будинку відмовитися вона не може, оскільки нести витрати по утриманню місць загального користування та прибудинкової території - її обов`язок. Пунктом 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» сказано: власники квартир в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його техобладнання. Тому вони повинні сплачувати свою частину витрат у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Витрати на утримання житла та прибудинкової території зобов`язані оплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Також, зазначено, що оскільки позивачем не конкретизовано, які саме зобов`язання не виконуються відповідачем,як наслідок її повідомлено про продовження дії договору від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між сторонами, а тому її вимоги вказані у зверненні від 24.02.2021 є безпідставними, оскільки ст. 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Так, повідомлення про розірвання договору про надання послуг направляється однією із сторін договору про надання послуг з метою його розірвання в односторонньому порядку лише тоді, коли таке право сторони на односторонню відмову від договору про надання послуг прямо передбачено у тексті самого договору про надання послуг, в якому, крім того, встановлюються строки, за які інша сторона договору має бути повідомлена про розірвання договору, а також порядок, в якому повідомлення направляється (електронним листом, поштою з описом вкладення тощо). Якщо ж одностороння відмова договором не передбачена і якась зі сторін не погоджується на його розірвання, це питання має вирішуватись у судовому порядку. Якщо ж право сторони на односторонню відмову від договору про надання послуг прямо не передбачено, в такому випадку договір про надання послуг може бути розірвано за спільною згодою замовника та виконавця (шляхом оформлення додаткової угоди) або в судовому порядку. Якщо сторони бажають припинити (розірвати) договір про надання послуг за спільною згодою - в такому випадку необхідно укласти угоду про розірвання договору про надання послуг.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та аналізуючи зміст пункту 9.3 договору від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, слід зазначити, що даний пункт спірного договору не передбачає права позивача розірвати цей договір достроково в односторонньому порядку без згоди іншої сторони, не передбачає строки, протягом яких інша сторона договору має бути повідомлена про розірвання договору, а також не передбачено порядку, в якому повідомлення направляється (електронним листом, поштою з описом вкладення тощо).

Разом з тим, зі змісту договору вбачається, що розділ 9 Договору передбачає також і інші випадки розірвання Договору, зокрема, договір може розірвано за згодою сторін.

Так, відповідно до ст. 653 ЦПК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Однак, позивач належних та достатніх доказів вчинення дій, щоб підписати з відповідачем угоду про розірвання спірного договору чи угоду про дострокове розірвання договору до суду не надала.

Також, позивач на підтвердження вимог щодо розірвання договору стверджує про неналежне виконання КП БМР ЖЕК № 6 умов договору, зокрема, про порушення п. 3.1.5 Договору від 16.06.2020 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження позивача виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 3.1 Договору споживач має право, зокрема, на отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із чинним законодавством України; усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг у встановлені з чинним законодавством України строки; своєчасне отримання інформації від виконавця про перелік складових послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати вчасно та відповідної якості надання послуг згідно із чинним законодавством України та надавати споживачу у встановленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік складових послуг структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості.

Позивач зазначає, що вона 11.08.2020 направила на адресу відповідача запит від 10.08.2020 про надання інформації про перелік та порядок надання послуг, однак, доказів отримання КП БМР ЖЕК №6 даного запиту, до суду не надала.

Крім того, в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за адресою АДРЕСА_4 , з 02.01.2020 по 2023 рік відсутні відомості про реєстрацію заяви позивача від 10.08.2020, в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за адресою: АДРЕСА_5 , з 02.01.2020 по 2023 рік відсутні відомості про реєстрацію заяви позивача від 10.08.2020 та наявна реєстрація заяви від 24.02.2021, яка отримана КП БМР ЖЕК №6 05.03.2021, в книзі реєстрації скарг та заяв ЖЕК №6 за адресою: вул. Вернадського. 10, наявний запис №148, а саме відповідь від 05.11.2020 на заяву ОСОБА_3 про розірвання договору, а щодо заяви позивача від 10.08.2020 відсутні відомості.

Вказані книги реєстрації вхідної кореспонденції були надані представником відповідача та оглянуті судом у судовому засіданні 02.02.2023.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Отже, враховуючи вищезазначені вимоги закону, виконавець КП БМР «ЖЕК №6» зобов`язаний був надати відповідь на звернення позивача від 10.08.2020, лише з моменту його отримання.

Представник позивача, щодо неотримання відповідачем листа від 10.08.2020, зазначає, що позивачем надіслано на адресу відповідача кореспонденцію, що свідчить про намір розірвати договір, будь яких змін реквізитів у відповідача не відбулось (в частині місцезнаходження/поштової адреси), відповідно, позивач надав належним чином оформлені докази надсилання кореспонденції на поштову адресу відповідача та вважає, що підлягає застосуванню аналогія права, а саме надсилання будь-якої кореспонденції в тому числі листів з описом вкладення є таким само належним способом повідомлення учасника процесу про наявність того чи іншого документа у справі. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (правовий висновок Верховного суду у справі №910/16409/15).

Однак, посилання представника позивача на висновки Верховного Суду України, викладені у справі №910/16409/15 суд не приймає до уваги, оскільки спір у наведеній справі виник у зв`язку порушенням судом апеляційної інстанції статей 120, 202, 270 ГПК України щодо належного повідомлення скаржника про дату, час та місце розгляду справи, оскільки останній не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим не міг скористатися своїм правом на дачу пояснень та обґрунтувань доводів, викладених в апеляційній скарзі, що свідчить про неподібність правовідносин у наведеній справі та у справі, яка розглядається.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Однак, позивач належних та достатніх доказів того, що ненадання відповідачем відповіді на запит призвело до завдання їй шкоди та позбавило її значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій, що зумовлює відсутність правових підстав для дострокового розірвання договору з огляду на вимоги ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Крім того, до суду не надано доказів, що КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6», не належним чином виконував договірні зобов`язання чи не надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Так, рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22.01.2018 №39 (а.с. 62, 63) було затверджено тариф та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлових будинків комунальної власності, які обслуговуються КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6», а саме: прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території, вивезення побутових відходів, технічне вслуговування ліфтів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації, дератизації, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт, освітлення місць загального користування та інше.

Відповідно до п.п.6.2.1 та 6.2.2 п. 6.2 розділу 6 Договору виконавець несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров`ю - шляхом відшкодування збитків;

зниження кількісних і якісних показників послуг або перевищення строків проведення ремонтно-профілактичних робіт шляхом зменшення розміру плати. Якість надання послуг визначається відповідно до затвердженої органом місцевого самоврядування структури та періодичності проведення робіт;

Розділом 7 Договору передбачено порядок розв`язання спорів відповідно до договору від 16.06.2020, зокрема, у разі порушення виконавцем умов договору споживачем та представником виконавця надається акт-претензія із зазначенням у ньому, строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо.

Однак, позивач належних та достатніх доказів порушення виконавцем КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» зобов`язань за договором не надала, крім того, жодного акту-претензії, передбаченого договором між сторонами складено не було.

Водночас, позивач, яка є власником квартири АДРЕСА_3 , не виконує належним чином та в повному обсязі свої обов`язки щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 11.11.2019 по 01.10.2021 становить -8423,38 грн., що підтверджується довідкою по оборотах особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 64).

Відповідно до абзацу 4 пункту 3-1 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про форму ( зміну форми ) управління багатоквартирним будинком, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцем таких послуг або управителем, визначеним згідно із цим Законом до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, втрачають чинність з дати, визначеної зборами співвласників ( загальними зборами об`єднання співвласників ) багатоквартирного будинку, або з дати початку виконання зобов`язань за договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним за правилами, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 4 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком можуть прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії і послуг з постачання та розподілу природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону та укласти з виконавцями комунальних послуг письмові договори про надання відповідних комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 розділу VI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя.

Встановлено, що 02.07.2021 між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №6», в особі начальника Кошляка Юрія Миколайовича, з одного боку, та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в особі ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що діють на підставі протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 22 червня 2021 року, було укладено Договір № 2 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 66-75).

Відповідно до п. 11.1 вказаного Договору, цей договір набирає чинності з 01.08.2021 та укладається строком на один рік.

Отже, враховуючи вищевикладене, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.06.2020, який був укладений між Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №6» та ОСОБА_1 , втратив свою дію 01.08.2021 і водночас набув чинності договір № 2 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02.07.2021.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про відсутність передбачених договором і законом підстав для визнання договору б/н від 16.06.2020 за участю ОСОБА_1 та КП БМР ЖЕК №6 про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 42 Конституції України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 11, 16, 526, 611, 615, 626, 627, 629, 638, 651, 653, 901, 902, 903, 906, 907 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 264-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №6 (, місцезнаходження: вул. Вернадського, 10, м. Біла Церква, Київська область), про визнання договору про надання послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій таким, що припинено (достроково розірвано), відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.02.2023, з урахуванням ч.3 ст. 124, ч.6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя О. В. Бондаренко