ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/852/23 Справа № 199/6975/21 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП "Дніпроводоканал" ДМР) про зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що ним 22 вересня 2020 року ним до відповідача була подана скарга, відповідно до якої він просив повідомити його у письмовій формі які послуги КП «Дніпроводоканал» ДМР надавало щомісячно, згідно договору №1, за його адресою і в якому об`ємі у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 вересня 2020 року та яку суму нараховувало щомісячно за такі послуги і за якими тарифами.

Вказував, що відповідачем було надано відповідь за вих. №П-413 від 09 жовтня 2020 року, відповідно до змісту якої, для визначення фактичної суми боргу та надання деталізованого розрахунку за зазначений у зверненні період заявнику необхідно надати доступ представнику підприємства до лічильника.

Посилаючись на те, що вказана відповідь не надає можливості встановити з чого виходив відповідач, нараховуючи йому щомісячну плату за спожиті послуги, просив суд першої інстанції зобов`язати відповідача повідомити його, які послуги останній надавав щомісяця згідно договору, укладеного між ними 26 червня 2015 року, за адресою його місця проживання і в якому об`ємі у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 березня 2021 рік та яку суму нараховувало щомісяця за такі надані послуги і за яким тарифом.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким зобов`язати відповідача повідомити його які послуги він надавав щомісяця згідно договору, укладеного між ними 26 червня 2015 року, за адресою його місця проживання, і в якому об`ємі, у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 березня 2021 рік та яку суму нараховувало щомісяця за такі надані послуги і за яким тарифом, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, ухвалюючи рішення по суті справи, хоча і дійшов висновку, що запитувана в його скарзі інформація не була фактично надана, відмовив у задоволенні позову, тобто жодним чином не сприяв відновленню його прав. Вказує, що надання відповіді на його запит шляхом надання відзиву до суду є таким, що суперечить чинним нормам цивільного законодавства та жодним чином не відновлює його прав, оскільки вказана інформація була надана на ім`я суду, та не свідчить про належний розгляд його скарги від 22 вересня 2020 року

Відповідачем було надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що єдиний рахунок за житлово-комунальні послуги мешканцям м.Дніпра, у тому числі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, формує, друкує та надає споживачам послуг ТОВ «ЄРЦ КП», тобто останній відповідає за повідомлення споживачів про об`єми споживання, тарифи, суми нарахованих коштів за надані послуги, крім того для надання для визначення фактичної суми боргу та надання деталізованого розрахунку за зазначений у зверненні період абоненту необхідно надати доступ представнику підприємства до лічильника для складення акту контрольних показників, згідно якого буде виконано перерахунок. У відзиві на позов надав розрахунок із якого вбачається складові обрахованих сум за споживання послуги з водопостачання, тарифи та порядок нарахування. Вказано, що нарахування за період з липня 2018 року по березень 2019 року у базі даних проводилися відповідно до середньомісячного обсягу спожитих кубів, а починаючи з квітня 2019 року за нормативами водопостачання у розрахунку до кількості зареєстрованих осіб до надходження фактичних показників 17 вересня 2021 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами по справі існують договірні правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг на підставі договору від 26 червня 2015 року.

Позивач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає відповідач.

22 вересня 2020 року позивачем на ім`я відповідача була подана скарга, відповідно до якої він просив повідомити його, які послуги надано щомісячно КП «Дніпроводоканал» ДМР, в якому об`ємі, у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 вересня 2020 року та яку суму нараховано щомісячно за такі послуги і за якими тарифами.

09 жовтня 2020 року відповідачем на адресу ОСОБА_1 була направлена відповідь, відповідно до змісту якої, для визначення фактичної суми боргу та для надання деталізованого розрахунку за зазначений у зверненні період позивачу необхідно надати доступ представнику підприємства до лічильника для складання акту контрольних показників, згідно якого буде виконано перерахунок.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоча запитувана у скарзі інформація позивачу надана не була, в той же час 07 жовтня 2021 року в ході розгляду даного спору на адресу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов відзив, в якому відповідач наводить детальний розрахунок заборгованості позивача за наданими відповідачем житлово-комунальними послугами (водопостачання та водовідведення) за період з вересня 2017 року по вересень 2021 року, вказуючи при цьому яким чином нараховувалась заборгованість позивачу за адресою його проживання ( АДРЕСА_1 ), складові цієї заборгованості, спосіб розрахунку, тарифи тощо. Тобто відповідач у своєму відзиві надає в детальній формі та в обсязі навіть більшому, ніж просить у своєму позові позивач, запитувану останнім інформацію. При цьому до відзиву долучено належні докази відправлення матеріалів відзиву на адресу позивача в повному обсязі, а тому дійшов висновку, що порушення прав позивача на отримання інформації було усунуто відповідачем на час ухвалення рішення у вигляді відзиву з додатками, тобто надіслано позивачу в повному обсязі інформацію, надати яку позивач просив суд зобов`язати відповідача у цьому позові.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із відповідною скаргою, зі змісту якої вбачається, що остання стосується саме прав останнього як споживача житлово-комунальних послуг, зокрема, з водопостачання, оскільки останній в скарзі просив повідомити його у письмовій формі, які послуги надавало щомісячно КП «Дніпроводоканал» ДМР, згідно договору №1 споживачам за його адресою і в якому об`ємі у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 вересня 2020 року та яку суму нараховувало щомісячно за такі послуги і за якими тарифами.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - індивідуальний або колективний споживач.

Частиною 1 статті 7 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Частиною 2 статті 7 вищенаведеного Закону кореспондується обов`язок виконавця комунальної послуги без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Таким чином, закон наділяє споживача правом на звернення до виконавця житлово-комунальних послуг із заявою про надання інформації про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості, та встановлює до виконавця послуги обов`язок надавати відповідну інформацію споживачу.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів утримання документів.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Отже, законодавство України у будь-яких правовідносинах захищає права громадянина на інформацію, яка йому потрібна у повсякденному житті і тому інформація повинна надати особа (юридична особа), яка має таку інформацію.

Досліджуючи наявну в матеріалах справи відповідь КП "Дніпроводоканал" ДМР №П-413 від 09 жовтня 2020 року вбачається, що відповідь на фактично поставлені питання у скарзі позивача надані не були.

Посилання у відповіді на те, що надання заявнику розрахунку без надання доступу представнику підприємства до лічильника для складення акту контрольних показників не є належним розглядом скарги позивача, зважаючи на те, що останній просив надати розрахунок, тарифи та об`єми за якими вже проводилися нарахування витрат на спожиті послуги з водопостачання, тобто заявник намагався отримати інформацію з якої можливо було б встановити правильність раніше складених розрахунків та нарахованих сум.

В той час як надана відповідачем відповідь фактично позбавляє право споживача на прозорість нарахувань витрат на оплату комунальних послуг.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводом апелянта, що надання відповідного розрахунку суду у своєму відзиві не поновлює прав самого споживача на надання йому інформації згідно вимог чинного законодавства, зважаючи на те, що подана ним скарга розглянута не була.

Висновки щодо права споживача на отримання інформації про комунальну послугу сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі №756/569/17-ц, провадження №61-33576св18, від 27 травня 2021 року, справа №818/1264/16, провадження №К/9901/44641/18, справа №199/568/17, провадження №61-34572св18, від19 грудня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення позову шляхом зобов`язання КП «Дніпроводоканал» ДМР повідомити ОСОБА_1 які послуги та в якому об`ємі КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надавало щомісяця згідно договору, укладеного 26 червня 2015 року між ними, за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 березня 2021 рік, яку суму нараховувало щомісяця за надані послуги та за яким тарифом.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи результат розгляду справи, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради повідомити ОСОБА_1 які послуги та в якому об`ємі комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надавало щомісяця згідно договору, укладеного 26 червня 2015 року між ними, за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 10 вересня 2017 року по 11 березня 2021 рік, яку суму нараховувало щомісяця за надані послуги та за яким тарифом.

Стягнути з комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 09 січня 2023 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.