Справа № 309/4783/21
Провадження № 2/309/1110/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

за участю секретаря судового засідання Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Хуст у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 26 лютого 2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Горінчівської сільської ради зроблено відповідний актовий запис № 4. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року частково задоволено позов відповідачки ОСОБА_7 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 в розмірі по 800 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повнолітнього віку, а також стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох річного віку. Рішенням Хустського районного суду від 13 листопада 2018 року Закарпатської області шлюб між ними було розірвано. Згідно свідоцтва про зміну імені від 08.12.2017 року ОСОБА_8 змінив прізвище, ім`я, по батькові на ОСОБА_1 . Позивач внаслідок перенесеної нейроінфекції (вірусного менінгоенцефаліту) у вигляді лейкоенцефалопатії та атрофії мозолистого тіла та середнього мозку не в змозі працювати, відповідно заробляти та сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно висновку про умови та характер праці, ОСОБА_1 рекомендується робота без фізичного та психо-емоційного навантаження. В зв`язку з чим він не може працевлаштуватися та знайти постійну роботу, щоб сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить звільнити його від сплати аліментів на утримання його дітей сина ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , визначених рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року.

Представник позивача ОСОБА_9 в ході судового розгляду позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові та долучених до нього письмових доказах обставини.

Представник позивача адвокат Цопко С.В. в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити в задоволенні вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, з 26 лютого 2011 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Горінчівської сільської ради, про що зроблено відповідний актовий запис № 4.

Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 26.04.2017 року частково задоволено позов відповідачки ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 800 грн. щомісячно, починаючи з 20.12.2016 року до досягнення дітьми повнолітнього віку, а також стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох річного віку(а.с.10-13).

Рішенням Хустського районного суду від 13 листопада 2018 року Закарпатської області шлюб між ними було розірвано (а.с. 18-20).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 08.12.2017 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінив прізвище, ім`я, по батькові на ОСОБА_1 .(а.с. 14)

Позивач внаслідок перенесеної нейроінфекції (вірусного менінгоенцефаліту) у вигляді лейкоенцефалопатії та атрофії мозолистого тіла та середнього мозку не в змозі працювати, відповідно заробляти та сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно висновку про умови та характер праці, ОСОБА_1 рекомендується робота без фізичного та психо-емоційного навантаження. Дана обставина підтверджена в судовому засіданні випискою з історії хвороби Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області № 4456/422 від 05.04.2019 року №13476/1350 від 15.11.2019 року та випискою з історії хвороби Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області № №13476/1350 від 15.11.2019 року (а.с. 21-24)

На час розгляду даного спору позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія АВ №00074243, яку встановлено 03.07.2019 року. Відомостей про розмір отримуваної соціальної допомоги ОСОБА_1 в зв`язку щ призначенням ІІІ групи інвалідності позивач суду не надав (а.с.25).

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади й органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

З цього випливає, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2000 року по даний час він постійно погано себе почуває та проходить лікування у неврологічних відділеннях, що підтверджує виписками з медичних карток та направленнями. З 2019 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності.

Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Докази надані позивачем та обраний ним спосіб захисту вказують на те, що проблеми з здоров`ям на які він посилається та неспроможність працювати існували в нього до ухвалення рішення Хустського районного суду, відповідно до якого з нього присуджено до стягнення аліменти на утримання дітей.

Разом з цим суд бере до уваги той факт, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на погіршення його матеріального стану у зв`язку з визначенням йому у липні 2019 року ІІІ групи інвалідності, яка сама по собі не може свідчити про зміну обставин, що були враховані під час розгляду справи та ухвалення 26.04.2017 року рішення Хустським районним судом. Погіршення свого матеріального становища, позивач не надав, як і не надав доказів щодо відсутності в нього інших доходів.

Відтак доказів суттєвих змін обставин з часу присудження аліментів чи інших обставин, які б давали суду підстави дійти протилежного висновку щодо задоволення пред`явленого позову, під час розгляду справи не здобуто.

Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що у задоволені позову про звільнення від сплати аліментів позивачу ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 79, 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191, 197 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.