Справа № 362/5227/20
Провадження № 2/362/182/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про виділення частки в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить виділити належну їй 1/2 в натурі частку площею 31,4 кв.м із житлового будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності сторін, та стягнути із відповідача на її користь витрати, пов`язані із розглядом справи.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що має намір на відчуження належної їй частки у нерухомому майні, пропозицію про що надіслала відповідачу та третій особі, остання від такої відмовилася, а відповідач утримався від вирішення пропозиції. До нотаріальної контори на виклик нотаріуса не з`явився, чим порушує право позивача на вільне розпорядження належним майном.

12.11.2020 р. ухвалою суду відкрито провадженняя у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.10.2021 р. ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, вимоги підтримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в установлений ухвалою суду термін, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з технічного паспорту, реєстраціний номер 16767293, на житловий будинок по АДРЕСА_1 , інвентарний номер 2170, реєстровий номер 10-251, 1409, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12535960 від 16.11.2010 р., співласниками домоволодіння, 1941 року побудови, загальною площею 82,6 кв.м, житловою 44,3 кв.м, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах по кожна. Окрім житлового будинку під літ. А, до складу домоволодіння включено сарай під літ. В, сарай під літ. Д, сарай під літ. Е, огорожа під літ. О.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 02.11.2010 р. державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3098, ОСОБА_1 , з урахуванням 1/3 частки спадкового майна, від якої відмовилася ОСОБА_6 та 1/3 частки майна, від якої відмовилася ОСОБА_7 , отримала у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 27891602 від 04.11.2010 р., реєстраційний номер 16767293.

У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених 02.02.2007 р. державним нотаріусом Васильківської міськох державної нотаріальної контори Пясецькою Л.М., ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 успадкували по 11/30 часток спадкового майна, що складається з частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

27.08.2019 р. Позивач, через приватного нотаріуса Васильківського міського нотаріального округу Київської області Іванівкову І.О., передала Відповідачу заяву про намір продати частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , за 100000 грн.

27.08.2019 р. третя особа, ОСОБА_3 , зробила нотаріально засвідчену заяву про відмову від переважного права купівлі частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на житловий будинок.

Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 р. у справі № 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України.

Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України Позивач не заявляла.

Установивши, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності трьом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивачки є можливим.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.12.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18, червня 2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 р. Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом.

Відповідно до висновку щодо технічної моєливості поділу обєкта нерухомого майна складеного 11.11.2020 р. за вих. № 19/2020-1/В-ті фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 , за технічним показниками домоволодіння АДРЕСА_1 , 1941 року побудови, загальною площею 82,6 кв.м, житловою 44,3 кв.м, що складається з житлового будинку під літ. А, сараю під літ. В, сараю під літ. Д, сараю під літ. Е, огорожі під літ., може бути поділено без переобладнання, про що також свідчить технічний паспорт житлового будинку, інвентаризаційна справа 111120/В-2, реєстровий № 0549, виготовлений 11.11.2020 р. на ім`я ОСОБА_1 , а тому позов в частині виділення частки майна в натурі із спільної часткової власності підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 847 грн. 20 коп., витрати по виготовленню технічного висновку не є судовими витратами, а тому до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76, 77, 80, 81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

.

Позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 31,4 кв.м, житловою 6,6 кв.м, у складі приміщень: коридор 1-1 - 10,0 кв.м, кухня 1-2 - 14,8 кв.м, житлова 1-3 - 6,6 кв.м, сарай під літ. В.

Стягнути з ОСОБА_2 847 грн. 20 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошен ня. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко