Справа № 128/2118/21
Провадження № 22-ц/801/171/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 рокуСправа № 128/2118/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року, ухвалене суддею Карпінською Ю.Ф., повне рішення складено 28 листопада 2022 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року, яким відмовлено йому в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256 за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га;

- зобов`язати Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини згаданої вище земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення свинарника № 2 «А», а також тамбур склад «а» та тамбур склад «a1» загальною площею 613,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці загальною площею 4,6164 га з кадастровим номером :02:009:1256. Також на цій земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення, які належать третім особам.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га за адресою: АДРЕСА_1 рахується як несільськогосподарські угіддя (землі під сільськогосподарськими будівлями та дворами), призначена для обслуговування сільськогосподарських дворів та на підставі договору оренди перебуває в користуванні ОСОБА_4

22 березня 2019 року позивач звернувся до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:1256 орієнтовною площею 1,0000 га, яка необхідна для обслуговування належного йому на праві власності нерухомого майна. Натомість, рішенням 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року йому відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки, оскільки рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 № 21 надано ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Позивач вказує, що його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідало вимогам ч. 2 ст. 123 ЗК України, відтак, посилання відповідача на ту обставину, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 № 21 надано іншому співвласнику дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер 0:02:009:1256 на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення є протиправним, оскільки відповідачем не надано доказів виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки на п`ять окремих земельних ділянок. Жодних передбачених законом підстав для відмови йому у реалізації його права на отримання у власність земельної ділянки розміром до 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства немає. Таким чином, позивач вважає, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв протиправно, всупереч передбаченим нормам Земельного кодексу України, а тому, на його думку, наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Також позивач зазначає, що повноваження щодо надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом, а якщо такі умови відсутні, то орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок ix реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу надати дозвіл a6o не надати (відмовити), і за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29 травня 2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :O2:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га.

Зобов`язано Стрижавську селищну раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства частини земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,0000 га.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 908 грн 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що встановивши факт порушення прав позивача суд захистив його в неефективний спосіб. Суд мав можливість перевірити чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки до позовної заяви були додані копії всіх документів, які надавалися відповідачеві разом з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. За законом у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулася Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, в якій просить скасувати повністю рішення суду із закриттям провадження у справі.

У скарзі Стрижавська селищна рада зазначає, що рішення 46 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 29.05.2019 №21 є законним та обґрунтованим. Клопотання позивача від 22.03.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки, що перебуває в користуванні іншої особи, не відповідає вимогам чинного законодавства. Даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг дійшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, встановивши, що у рішенні Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29 травня 2019 року «Про розгляд питання стосовно надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» відсутні законні мотиви та причини відмови у наданні дозволу, дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки.

Також суд виходив з того, що хоч і повноваження Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є дискреційними, проте для належного способу захисту відновлення прав позивача за даних фактичних обставин необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою. Позовна вимога про зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою задоволенню не підлягає, адже прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №161573831 від 29.03.2019, нежитлові приміщення свинарника № 2 «А», а також тамбур склад «а» та тамбур склад «a1» загальною площею 613,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належать позивачу - ОСОБА_1 (а.с.17 т.1).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145808049 від 19.11.2018, нежитлові приміщення: свинарника № 3 «А» з прибудовами «а» та «a1» загальною площею 475,6 кв.м, а також водонапірна башта «Б», артезіанська свердловина «№ 1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_3 (а.с.13, 14 т.1).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145807455 від 19.11.2018, нежитлове приміщення свинарника № 5 «А» загальною площею 180,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_2 (а.с.16 т.1).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148088664 від 05.12.2018, нежитлові приміщення свинарника № 4 «А» з прибудовами «а, a1, a2, а3, а4, а5», а також силосна яма № 1 та колодязі для стоків «№ 2, №3, №4» загальною площею 922,2 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_4 (а.с.15 т.1).

Згідно з копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145806535 від 19.11.2018 та №145806461 від 19.11.2018, свинарник № 1 «А» з прибудовою кормокухні «а» та прибудовою (сінний склад) «a1» загальною площею 683,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності по 1/2 частки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.18,19 т.1).

Земельна ділянка НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:009:1256 загальною площею 4,6164 га за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид використання - для обслуговування господарських дворів перебуває в користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 23.10.2010, що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №105006724 від 24.11.2017 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 04.12.2019. Орендодавцем є Стрижавська селищна рада (а.с.20,21 т.1).

22.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до голови Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області з клопотанням, в якому зазначив, що оскільки він є власником нежитлових будівель, загальною площею 613, 5 кв. м, а саме: свинарника № 2 «А», тамбура-складу «а», тамбура-складу «а1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці площею 4,6164 кадастровий номер :02:009:1256, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , згідно з договором оренди земельної ділянки з змінами та доповненнями від 23.10.2010, тому просить надати йому дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.23 т.1).

Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 21 від 29.05.2019 46 сесії 7 скликання «Про розгляд питання стосовно надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га із земельної ділянки площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 згідно з договором оренди земельної ділянки з змінами та доповненнями від 23.10.2010 у власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту смт Стрижавка враховуючи те, що рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради від 30.01.2019 №21 надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га кадастровий номер :02:009:1256, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із земель сільськогосподарського призначення (для обслуговування господарських дворів) на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення (а.с.25 т.1).

Згідно зі статтею 14 Конституції України, право власності на землю гарантується і таке право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ч. 2 ст. 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) (п. а) ч. 2 ст. 22 ЗК України).

За правилами пункту а) частини 3 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, в тому числі, для ведення особистого селянського господарства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом в) частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом б) частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Позивач звернувся до селищної ради з клопотанням про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в порядку ст. 118 ЗК України.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються, зокрема, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації та зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

У даному випадку ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,0000 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області із земельної ділянки площею 4,6164 га з кадастровим номером :02:009:1256, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди.

Рішенням Стрижавської селищної ради від 29.05.2019 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таке рішення мотивоване тим, що ОСОБА_4 рішенням 42 сесії 7 скликання Стрижавської селищної ради надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 4,6164 га з кадастровим номером :02:009:1256 на п`ять окремих земельних ділянок без цільового призначення.

У відзиві на позовну заяву Стрижавська селищна рада заперечувала щодо вимог позову. Вказувала, що вона не може прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки, по-перше, позивач у своєму клопотанні зазначає місце розташування бажаної земельної ділянки на місці, де знаходяться будівлі інших фізичних осіб, тобто передача вказаної земельної ділянки у власність буде порушувати права інших власників нерухомого майна, що є недопустимим. По-друге, клопотання позивача суперечить Генеральному плану смт Стрижавка, а тому селищна рада не може прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд першої інстанції, розглянувши справу в межах вимог позову, врахувавши вказані вище норми права та надавши оцінку рішенню селищної ради від 29.05.2019 дійшов вірного висновку, що підстави відмови Стрижавської селищної ради в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, викладенні в оскаржуваному рішенні, не відповідають підставам, передбаченим Земельним кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що перевірці та оцінці підлягають підстави відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, які викладенні в оскаржуваному рішенні та існували станом на момент звернення позивача з відповідним клопотанням від 22.03.2019.

Звертаючись вже з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції Стрижавська селищна рада, крім вказаних у відзиві на позовну заяву підстав для відмови в задоволенні клопотання позивача, вказала ще одну підставу - формування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, повинно відбуватися на підставі технічної документації із землеутсрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:009:1256, а не на підставі проекту землеустрою, з клопотанням про надання дозволу на виготовлення якого звернувся позивач.

Про невідповідність клопотання ОСОБА_1 наведеним Стрижавською селищною радою у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі вимогам не зазначено в самому рішення органу місцевого самоврядування, а відтак, суд позбавлений можливості перевіряти клопотання позивача на відповідність іншим вимогам, про які не йде мова в оскаржуваному рішенні.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на приписи ст. 7, ст. 16, 17, 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», які з позиції апелянта підтверджують законність відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак, апеляційний суд звертає увагу, що в самому рішенні селищної ради відмова у задоволенні клопотанні ОСОБА_8 не обґрунтована згаданим нормами закону.

Отже, мотиви відмови у задоволенні клопотання повністю різняться з мотивами відзиву на позов та з мотивами апеляційної скарги.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Рішення відповідача «Про розгляд питання стосовно надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» від 29.05.2019 не ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає скасуванню.

При скасуванні рішення селищної ради про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність залишається не вирішеним клопотання ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, зобов`язавши Стрижавську селищну раду повторно розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Не має підстав і для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо зобов`язання Стрижавської селищної ради надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, оскільки зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Питання про те, чи відповідали подані позивачем до відповідача документи у відповідності до вимог частини шостої статті 118 ЗК України не було підставою позову та судом першої інстанції не досліджувалося, адже суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону. У контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, проте, наведених обставин судом не встановлено. Оцінка правомірності рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено в рішенні Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницькоі області № 21 від 29 травня 2019 року, однак суд, в межах даної справи, не має повноважень досліджувати чи ці мотиви є вичерпними, і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу.

За таких обставин, тільки після встановлення факту належно поданих позивачем документів можливо ефективно захистити його порушені права шляхом зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення про надання відповідного дозволу. Суд першої інстанції в межах даної справи не досліджував, чи дотримано позивачем визначених законом умов для отримання ним такого дозволу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у цьому випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Доводи Стрижавської селищної ради з приводу того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

У даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 власники нежитлових приміщень, які розміщені на одній земельній ділянці, кадастровий номер :02:009:1256.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Стрижавська селищна рада подавала клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року у задоволенні цього клопотання було відмовлено (а.с.57-60).

Вказана ухвала учасниками справи, зокрема, відповідачем Стрижавською селищною радою в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на протиправності дій Стрижавської селищної ради як суб`єкта владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка перебуває в комунальній власності Стрижавської селищної ради.

З матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:1256, частину якої позивач хоче набути у власність, знаходиться нерухоме майно третіх осіб. Крім того встановлено, що ОСОБА_4 селищною радою надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу згаданої земельної ділянки комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на п`ять окремих земельних ділянок без зміни цільового призначення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Вимоги даного позову зачіпають приватні інтереси фізичних осіб, нерухоме майно яких розташоване на єдиній земельній ділянці з майном позивача, а тому такі вимоги, як окремий спосіб захисту порушених прав, можуть бути предметом розгляду в цивільному суді.

До аналогічного висновку у справі за подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №128/1435/16-а.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги ОСОБА_1 та Стрижавської селищної ради без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О. В. Ковальчук

М.М. Якименко