Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/58/23
Провадження № 2-з/711/2/23
У Х В А Л А

05.01.2023 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Щокань В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , 05.01.2023 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 537288 грн. 35 коп., у межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину відповідачкою, у розмірі, який відповідає її частці у спадкуванні.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що 11.08.2014 за усним договором позики він передав позичальнику, ОСОБА_3 , у власність 10000,00 доларів США. 23.01.2017 Придніпровський районний суду м. Черкаси ухвалив рішення у справі № 711/775/15 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь борг у сумі 537288 грн. 35 коп.

Між тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник, ОСОБА_3 . Борг померлим повернуто не було.

21.03.2018 приватним нотаріусом Фіщуком Сергієм Олексійовичем заведено спадкову справу № 62170820.

Як зазначено, ОСОБА_2 - дружина та спадкоємиця ОСОБА_3 , знала про існування рішення про стягнення з її чоловіка боргу у сумі 537288 грн. 35 коп.

Враховуючи зазначені вище обставини, він направив вимогу до спадкоємця, ОСОБА_2 , проте відповіді не отримано. Також направлено претензію до приватного нотаріуса Фіщука Сергія Олексійовича, яким заведено спадкову справу № 62170820, щоб повідомити спадкоємців про наявність кредитора.

На його думку, поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що вона намагається уникнути зобов`язання, як спадкоємиця, що прийняла спадщину, перед кредитором та буде робити все можливе, щоб він не зміг стягнути з неї борг спадкодавця ОСОБА_3 . Також вказує, що у нього є підстави побоюватись, що ОСОБА_2 може розпорядитися майном спадкодавця та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що у свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

-квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить гр. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.1977, реєстраційний номер 2573;

-причіп, марки ПУТД 2200, 2014 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (рами) НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за гр. ОСОБА_3 ;

-автомобіль ВАЗ - 2121, 1987 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , № кузова НОМЕР_4 , який належить на праві користування ОСОБА_3 ,

заборонивши будь-кому вчиняти будь-які дії (укладення угод купівлі-продажу, дарування, обміну, застави та інші) направлені на відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить гр. ОСОБА_3 та іншого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що на час вирішення питання про забезпечення позову, не відкрите провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві, ОСОБА_1 вказує про порушення його майнового права, яке полягає у неповерненні грошових коштів, які були стягнуті із ОСОБА_3 , спадкоємицею якого є відповідачка, ОСОБА_2 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачки з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За результатами розгляду заяви, аналізу доводів заявника, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки, ні до заяви про забезпечення позову, ні до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено жодних документів (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, тощо), які б підтверджували право власності ОСОБА_3 на вказане у заяві нерухме та рухоме майно.

Відсутність таких відомостей унеможливлює накладення арешту на вказане вище майно, оскільки накладення на нього арешту може призвести до порушення майнових прав власника майна, у разі, якщо останній не є відповідачем/спадкодавцем відповідача по справі.

Отже, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повне судове рішення складено 05.01.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька