Провадження №2-др/523/63/23
ДО Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" листопада 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Нікітіної Г.Е. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю,-
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

12 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача, в якій сторона відповідача просила ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2023 року вищевказана заява прийнята та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Суд, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Сторона позивача заперечує проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, вважає заяву безпідставною та необгрунтованою.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зазначені вище критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги мають бути стягнуті з позивача по справі ОСОБА_2 .

Розрахунок витрат на правничу допомогу було подано представником відповідача у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи складності справи, з обсягу та часу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. покладаються на позивача у справі- ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст.137, 141, 259, 270, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Нікітіної Г.Е. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) 5 000,00 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних з наданням адвокатом правничої допомоги у Суворовському районному суді міста Одеси у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги додаткове рішення суду набирає чинності у день розгляду справи апеляційним судом. Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси в порядку та у строки визначені ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя