Справа № 466/4587/23
Провадження № 2/466/1510/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

у с т а н о в и в:

позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 13535 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 , була прийнята на посаду продавця у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Пропрацювавши понад 5 днів, відповідач повідомила, що її звільнено, проте не виплачено заробітної плати у розмірі 13535 грн.

Позивач зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02.12.2022 року у кримінальній справі №466/520/22 встановлено факт трудових відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 , а також факт заборгованості відповідача перед нею в розмірі 13535 грн. У зв`язку із чим звернулася до суду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача 2500 грн. В решті вимоги просив відмовити, покликаючись на те,що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28.10.2021 року було укладено цивільно-правову угоду, терміном дії до 20.11.2021 року. Відповідач зобов`язувалася сплатити позивачу грошову винагороду в розмірі 2500 грн за виконану роботу. Під час дії угоди позивач з`являлася на роботі у нетверезому стані, неякісно виконувала свою роботу, а, відтак, відповідач вирішила угоду не продовжувати. Позивач за грошовим розрахунком не з`явилася, проте 04.12.2021 року, спільно із ОСОБА_4 відкрито заволоділа грошовими коштами відповідача в розмірі 13535 грн. Таким чином, сума в розмірі 13535 грн була предметом злочинних посягань ОСОБА_1 та її співмешканця, а не її невиплаченою заробітною платою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. В подальшому, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було прийнято на роботу продавцем до ФОП ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду позивачем не надано в розпорядження суду жодних підтверджуючих документів про прийняття її на роботу, а також не вказано конкретного періоду, за який, на її думку, утворилася заборгованість.

З наданих в ході судового розгляду пояснень та зразку цивільно-правової угоди, укладеної 28.10.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що ФОП ОСОБА_2 доручає, а ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання виконати такі роботи: послуги з випічки товару в кількості 800 одиниць та консультування покупців з питань асортименту, наявності та характеристик продукції згідно з асортименту та характеристик. За виконану роботу ФОП ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 винагороду в розмірі 2500 грн.

Відповідно до Акту про результати інвентаризації матеріальних цінностей №11512 від 15.12.2023 року за даними інвентаризації матеріальних цінностей та документації, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_1 , магазин Сімейна пекарня, виявлена відсутність цивільно-правової угоди б/н від 28.10.2021 року, укладеної між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також ксерокопії паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 .

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду не подано доказів, які б стверджували факт її працевлаштування до ФОП ОСОБА_2 , а також з яких би вбачалося період виконання покладених на неї обов`язків у ФОП ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне ухвалити рішення за наявними в розпорядження суду доказами та визнає, що за ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 28.10.2021 року та повинна була отримати за виконану роботу винагороду 2500 грн.

Згідно із ст. 2 КЗпП України, право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 4 ст.7 Конституції України встановлено право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 13535 грн не підлягає до задоволення, оскільки позивачем жодним чином не доведено необхідності стягнення саме такої суми. Покликання позивача на те, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02.12.2022 року встановлено факт наявності ФОП ОСОБА_2 заборгованості перед ОСОБА_1 безпідставні, оскільки у вказаному вироці зазначено, що саме ОСОБА_1 надала відповідні покази. Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_4 відкрито заволоділа грошовими коштами відповідача в розмірі 13535 грн. Таким чином, судом встановлено, що сума в розмірі 13535 грн була предметом злочинних посягань ОСОБА_1 та її співмешканця, а не її невиплаченою заробітною платою.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 дійсно перебувала у трудових відносинах із відповідачем та після звільнення їй не виплачено винагороду, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 грн.

На підставі ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень).

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 судовий збір в доход держави в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ФОП ОСОБА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 /з.

Суддя О. І. Баєва