Справа №293/2180/23
Провадження № 2/293/636/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Людмила Йосипівна розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

29.12.2023 до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із спільного сумісного майна, за змістом якого просить постановити рішення, яким виділити йому в натурі частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 (позивач) подав заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить: постановити ухвалу, якою в порядку забезпечення позову на період розгляду справи в суді накласти заборону відповідачу по справі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ці заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 151 ЦПК України.

За нормами ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Аналізуючи вказані норми законодавства, слід дійти висновку, що при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені, тобто особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав суду доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Всупереч зазначеним нормам закону заявник ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, які він просить суд застосувати, у чому саме існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення судом його позову, суду не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, заява містить лише особисте припущення заявника щодо суттєвого ускладнення виконання рішення суду за результатами розгляду позову про виділ частки із спільного сумісного майна у разі незастосування заходів забезпечення позову.

Як встановлено у п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Запропоновані заходи забезпечення позову і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Натомість прохальна частина заяви про забезпечення позову містить вимогу "накласти заборону відповідачу по справі ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку ". З вказаної вимоги неможливо встановити які дії просить заборонити вчиняти заявник відповідача.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

В порушення зазначених вимог, заявником не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. При цьому суд зауважує, що вказаний недолік є суттєвою перешкодою для розгляду заяви по суті з огляду на таке.

Так ціна позову визначена у позовній заяві про виділ частки із спільного сумісного майна за ціною визначеною у договорі купівлі-продажу будинку від 06.04.2013 року, а саме за ціною продажу.

Відповідно до ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Тобто ціна позову повинна бути визначена на момент пред`явлення позову з урахування грошової оцінки - об`єктивної ринкової вартості об`єкта.

Однак, позивачем таких вимог при зверненні до суду не дотримано.

Тобто ні позовна заява, ні заява про забезпечення позову не містить ціни позову за дійсною вартостю спірного майна.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити обсяг позовних вимог та з`ясувати відповідність забезпечення позову та співмірність з заявленими позовними вимогами, оскільки у заяві про забезпечення позову не вказано дійсну ціну позову про забезпечення якого просить заявник.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. В порушення зазначених вимог, заявником таких відомостей не зазначено. При цьому, як убачається із доданих до позову документів позивач володіє такими відомостями.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом із заявою про забезпечення позову позивач подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за забезпечення позову . В обґрунтування клопотання позивач вказує, що його середньомісячний сукупний дохід сім`ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до ЗУ "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення можу просити суд про звільнення від сплати судового збору при подачі заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції на підставі ст.8 ЗУ «Про судовий збір», а судовий збір, який йому слід сплатити при поданні до суду заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн перевищує 5% розміру його річного доходу за попередній календарний рік, який становить 0 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік»передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року складає 2684 гривні.

Таким чином за подачу до суду заяви про забезпечення позову потрібно сплати судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Однак, позивачем у порушення вимог Закону України «Про судовий збір»при поданні заяви про забезпечення позову не було сплачено судовий збір.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову позивачем не зазначено доводів і не подано доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Заявник, який є позивачем у справі, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Суд звертає увагу позивача на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право позивача на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір це певний законний обмежувальний захід, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих і безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить відомостей, зазначених у п. п. 2,3,4,5 ч.1 ст. 151 ЦПК України, що є імперативною нормою ЦПК України, та не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить належних доводів та доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору, суд уважає, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст.151 ЦПК України, в відтак підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.151-153,352,353 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО