ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6446/23 Справа № 202/6010/22 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туманов Сергій Геннадійович, на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська І.Р., державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г., державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності в порядку спадкування за законом (суддя першої інстанції Марченко Н.Ю.) , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його батькові ОСОБА_3 та бабі ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3

16 серпня 2022 року позивач звернувся до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належну останньому частину квартири, у тому числі, на частку, яку батько прийняв, але не оформив після смерті своєї матері ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Гайворонської Т.О. у вчиненні цієї нотаріальної дії було відмовлено з підстави відсутності складу спадкового майна.

Так, 04 серпня 2022 року державним нотаріусом П?ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. на підставі договору купівлі-продажу від 03 лютого 2009 року, укладеного від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р., здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що зазначений договір купівлі-продажу квартири є нікчемним, оскільки ОСОБА_4 померла до його укладення.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 серпня 2022 року, державним реєстратором Бутовою А.Г., яка є нотаріусом П`ятої дніпровської нотаріальної контори здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 . Підставою для державної реєстрації зазначено договір купівлі-продажу від 03 лютого 2009 року, який є нікчемним.

Отже, оскільки підставою внесення запису про право власності відповідача на спірну квартиру став нікчемний договір купівлі-продажу, позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкуванням за законом; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64407106 від 05.08.2022 4:42:09, ОСОБА_5 , П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2023 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64407106 від 05.08.2022 14:42:09, державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генрихівни, яким за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туманов Сергій Геннадійович, звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу спірної квартири від 03.02.2009 року, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали цей договір. Таким чином, відповідач покупець за договором, уклав два самостійних правочина на 1/2 частину квартири кожний: один з ОСОБА_4 , інший зі ОСОБА_3 . Погоджуючись з підставами визнання недійсним правочину з ОСОБА_4 у зв`язку з її смертю, відповідач не погоджується з підставами визнання недійсним правочину зі ОСОБА_3 .

Суд, ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири в цілому, не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.11.2022 року у справі № 334/7687/21, згідно з якою недійсність окремої частини договору не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2023 року витребувано справу з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

26 червня 2023 року цивільна справа № 202/6010/22 надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 червня апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

03 липня 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали та апеляційної скарги сторонам направлено 21 серпня 2023 року та отримано ними електронною поштою у цей день.

До Дніпровського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 43).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська І.Р не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 44).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року третя особа державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 45).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року третя особа державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 46).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Туманова С.Г., пояснення позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 24 вересня 1993 № И-2092, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 ) загальною площею 56,9 кв.м.

Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру було зареєстроване в рівних частках Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 9 в книзі 107п.

Згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 26 листопада 2008 року, актовий запис № 1665, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копієї свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19 травня 2020 року, актовий запис № 563, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 .

13 листопада 2020 року позивач звернувся до Шостої дніпровської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Гайворонської Т.О. від 16 серпня 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю складу спадкового майна.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.08.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64407106 від 05.08.2022 14:42:09 державного нотаріуса П?ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генрихівни право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Підставою для державної реєстрації права власності зазначено договір купівлі-продажу, серія та номер: 496, виданий 03.02.2009 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії такого договору, 03 лютого 2009 року ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Водночас згідно з наданими Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області відомостями 03 лютого 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. в реєстрі за № 496 був посвідчений договір довічного утримання між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з однієї сторони, та ОСОБА_9 , з іншої сторони, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 .

Тобто, 03 лютого 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І.Р. в реєстрі за № 496 був посвідчений інший правочин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , про те, що відповідач (покупець за угодою) уклав два самостійні правочини на квартири кожний, один з ОСОБА_4 , другий з ОСОБА_3 ; погоджуючись з підставами визнання недійсним правочину з ОСОБА_4 через її смерть, відповідач не погоджується з підставами визнання недійсним правочину з ОСОБА_3 , за їх відсутністю навіть в позові, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається із частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається із частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи доведено, що договір купівлі-продажу від 03.02.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_1 , з другої сторони, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , який став підставою для реєстрації права власності відповідача на зазначену квартиру, не укладався і приватним нотаріусом Петрушенською І.Р. не посвідчувався, оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та 03.02.2009 року в реєстрі за номером 496 вказаним нотаріусом був посвідчений інший правочин між іншими сторонами та щодо іншого нерухомого майна. Отже, такий договір купівлі-продажу квартири є нікчемним.

Відтак у державного нотаріуса П?ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. не було законних підстав для державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за відповідачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , про те, що рішення суду першої інстанції є помилковим через неправильне застосування норм матеріального права, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_10 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Туманов Сергій Геннадійович, залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна