ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/11065/21
Провадження № 22-ц/821/1749/23
категорія: 302000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,

секретаря Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Черкаська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Черкаської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, у складі: головуючого судді Пироженка С. А., повний текст рішення виготовлений 21 липня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у 2010 році вона звернулася до Черкаської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На стадії подання заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою було отримано позитивний висновок Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, в якому структурний підрозділ ОДА не заперечував проти відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

П`ята сесія Черкаської міської ради прийняла рішення № 5-489 від 18.02.2010 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до наказу Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою від 18.06.2010 № 200-а вищезазначеній земельній ділянці надано порядковий вуличний знак АДРЕСА_1 .

У 2010 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розроблено землевпорядною організацією ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ». Площа земельної ділянки, по фактичному користуванню, склала 0,0930 га.

У 2012 році, відповідно до вимог законодавства, що діяли на той час, Проект землеустрою було погоджено Комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (висновок від 07.01.2012 № 101).

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0930 га була зареєстрована у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером: :02:012:0024.

Проект землеустрою декілька разів було подано на затвердження до Черкаської міської ради. Проте, сесія Черкаської міської ради відмовляла в затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування від 18.12.2013 № 9784-3 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0024) були наявні містобудівні обмеження щодо землекористування, пов`язані із розташуванням земельної ділянки в межах заповідної території «Черкаські берегові схили» та пов`язані із реалізацією генерального плану міста.

Розміщення житлового будинку на вищезазначеній земельній ділянці не відповідало генеральному плану міста, затвердженому рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505, (на частині земельної ділянки передбачалось розміщення зелених насаджень загального користування, а на іншій частині - розміщення садибної забудови).

23.10.2017 ОСОБА_1 звернулась до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Зазначає, що лише 12.02.2021 на підставі вказаної заяви (більше як через три роки) Черкаською міської радою було підготовлено проект рішення № 528-9-з про відмову в передачі земельної ділянки до здійснення актуалізації генерального плану міста Черкаси.

13.05.2021 Черкаська міська рада прийняла рішення № 5-318 «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» за яким земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га відповідає діючій містобудівній документації міста Черкаси та віднесена до території садибної забудови.

У зв`язку з набранням чинності 27.05.2021 ЗУ № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» вищезгаданий Проект землеустрою, вчергове, було перероблено іншою землевпорядною організацією, у відповідності до змін, що вступили в дію згідно з цим Законом.

23.06.2021 вона в черговий раз подала проект землеустрою на затвердження рішенням сесії Черкаської міської ради. Однак у визначений законом строк заява (клопотання) Черкаською міською радою розглянута не була.

16.09.2021 рішенням Черкаської міської ради № 9-151 ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у власність.

При цьому, жодних правових підстав для такого висновку у рішенні не зазначено. Вказані вимоги Черкаською міською радою не дотримані, тому вважає таку відмову необґрунтованою, а рішення Черкаської міської ради від 16.09.2021 № 9-151 незаконним та таким, що має бути скасованим.

На ряду з цим, їй стало відомо, що 29.07.2021 рішенням Черкаської міської ради № 8-138 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1 га. Вже через місяць, 27.08.2021, ОСОБА_2 звернувся до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

10.09.2021 Черкаською міською радою було підготовлено проект рішення про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0024, державна реєстрація вказаної земельної ділянки відбулась ще 25.09.2013 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленим ФОП ОСОБА_3 .

Вказує, що станом на 25.09.2013 ОСОБА_2 ще навіть не звернувся до Черкаської міської ради з заявою про отримання дозволу на розробку такого проекту. Дозвіл надано лише 29.07.2021.

В такому випадку є очевидним, що спірна земельна ділянка не була сформована на підставі проекту ОСОБА_2 , оскільки останній отримав дозвіл на розроблення проекту лише через 7 років 10 місяців 5 днів після державної реєстрації спірної земельної ділянки.

Отже, ОСОБА_2 була передана земельна ділянка, яка сформована не на підставі його проекту, а на підставі проекту ОСОБА_1 .

Більше того, ОСОБА_2 взагалі не міг розробити проект землеустрою, оскільки ділянка вже була сформована, що унеможливлює сам процес виготовлення проекту землеустрою.

Незважаючи на вказане, 30.09.2021 рішенням Черкаської міської ради № 10-91, затверджено проект землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_2 .

Вважає, що рішення Черкаської міської ради від 30.09.2021 № 10-91 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

У зв`язку з цим, просить визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 9-151 від 16.09.2021 «Про відмову в передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)»; визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 10-91 від 30.09.2021 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка)».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради № 9-151 від 16.09.2021 «Про відмову в передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)».

Визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради № 10-91 від 30.09.2021 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 (вільна земельна ділянка)».

Рішення суду мотивоване тим, що спірна земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_2 , сформована не на підставі його проекту, а на підставі проекту ОСОБА_1 . Більше того, ОСОБА_2 взагалі не міг розробити проект землеустрою, оскільки ділянка вже була сформована, що унеможливлює сам процес виготовлення проекту землеустрою.

Суд дійшов висновку, що Черкаська міська рада, всупереч положенням ст. 118 ЗК України, розглядаючи заяву ОСОБА_2 щодо надання у власність земельної ділянки, яка надійшла пізніше, ніж заява ОСОБА_1 , не врахувала вимог вказаної норми закону, метою якої є уникнення конфлікту між заінтересованими особами на отримання земельної ділянки, так і положень ст. 19 Конституції України щодо обов`язку органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, забезпечувати рівність конституційних прав і свобод громадян, та фактично надала необґрунтовану перевагу у відведенні земельної ділянки ОСОБА_2 .

Судом також зазначено, що обставини справи вказують на відсутність достатніх підстав вважати, що відповідачами процедура надання земельної ділянки у власність проведена у законний спосіб, добросовісно та прозоро, в тому числі без порушення прав інших осіб, які також мали правомірне очікування на дану земельну ділянку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, Черкаська міська рада, вважаючи рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2023 року та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на законодавчому рівні встановлені підстави для визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, а саме: невідповідності Конституції або законам України. Однак, в порушення прямої норми права судом першої інстанції так і не встановлено, в чому саме вбачається невідповідність рішень Черкаської міської ради від 16.09.2021 № 9-151 та від 30.09.2021 № 10-91 Конституції України або Законам України та в якій саме частині судом було встановлено таку невідповідність, враховуючи закріплений чинним законодавством порядок передачі земельної ділянки у власність та конституційне право громадянина України на отримання у власність земельної ділянки шляхом приватизації.

Зазначає, що єдиною підставою, яка зазначена у оскаржуваному рішенні, як підстава для скасування вказаних рішень Черкаської міської ради, є черговість розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При цьому наголошує, що жодним нормативно-правовим актом не визначено черговість розгляду заяв осіб, які претендують на одну і ту саму земельну ділянку, крім того суд дійшов хибних висновків, що при розгляді як заяв ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , вказані заяви були розглянуті всупереч порядку їх надходження, оскільки першою була розглянута заява саме ОСОБА_1 , а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також судом не наведено в судовому рішенні, які норми матеріального права були порушені та саме основне: в чому полягало таке порушення норм матеріального права при прийнятті Черкаською міською радою оспорюваних рішень.

Вважає, що оспорювані рішення були прийняті в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Вказані обставини судом першої інстанції не враховані та взагалі відсутнє обґрунтування вказаної позиції Черкаської міської ради в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Також зазначає, що суд першої інстанції бездоказово здійснив твердження про неодноразові відмови Черкаською міською радою в затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 , хоча це не відповідає дійсності, оскільки таких відмов не було, а на спростування цього до суду першої інстанції надано відзив із описом хронології подій щодо звернень ОСОБА_1 до Черкаської міської ради з приводу затвердження проекту відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, на думку скаржника, матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0024, площею 0,0930 га, по АДРЕСА_1 була розроблена саме на підставі проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки.

02.11.2023 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Вважає, що оскаржуване рішення є обґрунтованим та законним. Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи та повною мірою дослідивши всі наявні матеріали справи, дійшов вірного висновку, що дії Черкаської міської ради є незаконними, а саме оскаржувані рішення.

Вважає, що в даному випадку слід застосовувати правовий висновок Верховного Суду в постанові від 08.11.2021 у справі № 712/8720/20.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

У 2010 році ОСОБА_1 звернулася до Черкаської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На стадії подання заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, Служба охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації склала висновок № 875/01-22 від 18.09.2009, в якому структурний підрозділ ОДА не заперечував проти відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а.с. 87).

Рішенням П`ятої сесії Черкаської міської ради № 5-489 від 18.02.2010 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок громадянам ( ОСОБА_4 та інші)», надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок громадянам, зокрема ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с. 31-34).

Відповідно до наказу Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою від 18.06.2010 № 200-а вищезазначеній земельній ділянці надано порядковий вуличний знак АДРЕСА_1 .

У 2010 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розроблено землевпорядною організацією ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ». Площа земельної ділянки, по фактичному користуванню, склала 0,0930 га. У 2012 році, відповідно до вимог законодавства, що діяли на той час, Проект землеустрою було погоджено Комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (висновок від 07.01.2012 року № 101) (т. 1 а. с. 88-89).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0930 га була зареєстрована з кадастровим номером: :02:012:0024. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ФОП ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 25.09.2013 (т.1 а.с. 23).

23.10.2017 ОСОБА_1 звернулась до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її у власність (т. 1 а.с. 216).

10.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до Черкаської міської ради із заявою про повернення справи № 6922-з від 23.10.2017 (т.1 а.с. 217).

12.02.2021 Черкаською міської радою було підготовлено проект рішення № 528-9-з «Про відмову в передачі земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 , громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» до здійснення актуалізації генерального плану міста Черкаси та зняте з розгляду на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.02.2021 (т.1 а.с. 14-17, 218).

13.05.2021 року Черкаська міська рада прийняла рішення № 5-318 «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» за яким земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га відповідає діючій містобудівній документації міста Черкаси та віднесена до території садибної забудови (т.1 а.с. 29-30).

14.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її у власність (т. 1 а.с. 219).

19.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до Черкаської міської ради із заявою про повернення справи № 01-08/26822 на доопрацювання (т.1 а.с. 220).

23.06.2021 ОСОБА_1 подала проект землеустрою на затвердження рішенням сесії Черкаської міської ради (т.1 а.с. 21).

16.09.2021 рішенням Черкаської міської ради № 9-151 ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у власність (т.1 а.с. 27-28, 40).

29.07.2021 рішенням Черкаської міської ради № 8-138 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1 га (т.1 а.с. 35-36, 242).

27.08.2021 ОСОБА_2 звернувся до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 239).

10.09.2021 Черкаською міською радою було підготовлено проект рішення про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (т.1 а.с. 10-13).

30.09.2021 року рішенням Черкаської міської ради № 10-91, затверджено проект землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_2 (т.1 а.с. 37-38).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак у відповідності до п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається особою, якій вручена повістка, так як у довідці про причини повернення до суду повістки наявна відмітка про відсутність особи за адресою за якою вона направлялась. Водночас, за вказаною адресою ОСОБА_2 21.11.2023 було отримано копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги.

Крім того, 06.12.2023 апеляційним судом було опубліковано оголошення на веб-порталі судової влади України про час та місце розгляду апеляційної скарги.

За викладено, колегія суддів вважала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 , який у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством повідомлений про час та місце судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір у цій справі виник між фізичними особами щодо безоплатного отримання у власність земельної ділянки, яким орган виконавчої влади надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж самої земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження цих проектів регулюються ст. ст. 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, відповідний орган у разі ухвалення рішення про відмову у наданні такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18, від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28 цс 20).

Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

На будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зазначено, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (ст. 50 ЗУ «Про землеустрій»).

Водночас, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (ст. 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.01.2022 року у справі № 700/317/20 (провадження № 61-5406св21), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2021 року у справі № 712/8720/20 (провадження № 61-7076св21, постанови Верховного Суду від 28 березня 2003 року у справі № 700/313/20 та від 19 квітня 2023 року у справі № 587/235/22)).

Судом встановлено, що у 2010 році ОСОБА_1 звернулася до Черкаської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і рішенням П`ятої сесії Черкаської міської ради № 5-489 від 18.02.2010 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1000,0 кв.м безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

У 2010 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розроблено землевпорядною організацією ТОВ «ГЕОЗЕМПРОЕКТ». Площа земельної ділянки, по фактичному користуванню, склала 0,0930 га. У 2012 році, відповідно до вимог законодавства, що діяли на той час, Проект землеустрою було погоджено Комісією з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (висновок від 07.01.2012 року № 101).

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0930 га була зареєстрована у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером: :02:012:0024.

Разом з тим, розміщення житлового будинку на вищезазначеній земельній ділянці не відповідало генеральному плану міста, затвердженому рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505, (на частині земельної ділянки передбачалось розміщення зелених насаджень загального користування, а на іншій частині - розміщення садибної забудови).

13.05.2021 Черкаська міська рада прийняла рішення № 5-318 «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» за яким земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га відповідає діючій містобудівній документації міста Черкаси та віднесена до території садибної забудови.

23.06.2021 ОСОБА_1 подала проект землеустрою на затвердження рішенням сесії Черкаської міської ради.

Однак у визначений законом строк заява (клопотання) Черкаською міською радою розглянуто не була, а позивача повідомлено листом від 05.07.2021 № 01-08/35872, що її заява від 23.06.2021 № 01-08/35872 розглянута, проте враховуючи регламент роботи Черкаської міської ради, проект рішення після відповідних погоджень буде розглянутий на засіданні сесії Черкаської міської ради із земельних питань, а в подальшому рішенням Черкаської міської ради № 9-151 від 16.09.2021 ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у власність.

На ряду з цим, 29.07.2021 рішенням Черкаської міської ради № 8-138 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1 га, хоча вказана земельна ділянка вже була сформована саме на підставі проекту землеустрою ОСОБА_1 , що вірно встановлено судом першої інстанції.

27.08.2021 ОСОБА_2 звернувся до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0930 га, кадастровий номер :02:012:0024.

10.09.2021 Черкаською міською радою було підготовлено проект рішення про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , а 30.09.2021 рішенням Черкаської міської ради № 0-91, затверджено проект землеустрою ОСОБА_2 .

Отже поведінка Черкаської міської ради, яка після отримання проекту землеустрою ОСОБА_1 , не розглянувши його надала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки ОСОБА_2 , з урахуванням обставин цієї справи, є такою, що суперечить нормам землеустрою, та зумовлює позбавлення позивача можливості завершити розпочату нею відповідно до законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою та у передачі земельної ділянки у власність, Черкаська міська рада не вказала жодної причини такої відмови, що вказує на неправомірність надання переваги ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , яка першою отримала як дозвіл на розробку проекту землеустрою, так і першою подала такий проект на затвердження Черкаській міській раді.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Скаржником цих обставин по справі не спростовано і об`єктивних доказів на спростування таких висновків до суду не надано.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені скаржником судові витрати мають бути віднесені на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова