СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6946/21

пр. № 2/759/118/23

02 жовтня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «СЕТАМ» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6), Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсними електронних торгів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить визнати недійсним акт державного виконавця про проведені електронні торги від 15.01.2019 р. у виконавчому провадженні НОМЕР_1. Позовні вимоги обґрунтовує порушенням Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. №2831/5. Вказує, що по-перше, про існування виконавчих проваджень не знав, адже виконавчих листів не отримував у зв`язку із відбуванням покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія №85». По-друге, за адресою реалізованого на електронних торгах майна були зареєстровані його діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент проведення торгів було малолітньою дитиною. По-третє, Акт державного виконавця про проведені електронні торги від 15.01.2019 р. складено на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», який на момент проведення торгів втратив чинність, а відтак він не міг породжувати будь-яких правових наслідків. Вказані незаконні дії відповідачів порушили його право приватної власності на нерухоме майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

15.11.2021 р. представником ДП «СЕТАМ» М.В.Козмінською подано до суду відзив у якому відповідач вважає вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки описані у позовній заяві порушення виконавцем не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний характер оскарження. Щодо неповідомлення позивача про проведення електронних торгів, то зазначає, що оскільки спірне майно не є предметом іпотеки ДП «СЕТАМ» не повинне було повідомляти позивача про день та час їх проведення. На дату передачі спірного майна на реалізацію у спірній квартирі не було зареєстровано неповнолітніх та малолітніх осіб. Окрім того, жодного порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів, а також порушення законних прав позивача внаслідок проведення спірних торгів не встановлено.

05.06.2023 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Єросовій І.Ю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2023 р. позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Єросовою І.Ю., вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію виконавчого провадження НОМЕР_1.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходяться зведені матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 за виконавчими листами: 1)2/219/2390/2013 від 14.02.2014 р., виданого Артемівським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 ; 2)2-2045/08 від 12.02.2008 р., виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_8 ; 3) №729/1340/16-к від 15.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди; 4) №729/1340/16-к від 15.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судових витрат у кримінальному провадженні.

12.11.2018 р. Святошинський ВДВС своєю заявою прийняв рішення щодо передачі на реалізацію нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та призначення до продажу шляхом проведення електронних торгів.

Встановлено, що частини квартири АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло.

Станом на 2018 рік (на дату передачі спірного майна на реалізацію) неповнолітніх дітей у вказаній квартирі не було зареєстровано.

Згідно протоколу №381117 про проведення електронних торгів 08.01.2019 р. переможцем торгів став єдиний учасник ОСОБА_2 , запропонувавши найвищу цінову пропозицію за нерухоме майно у розмірі 283299,05 грн.

Згідно акту державного виконавця про проведенні торги від 15.01.2019 р., виданого на підставі протоколу №381117 про проведення електронних торгів 08.01.2019 р., реєстраційний номер лота №322690, а саме: частина двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , підтверджено право власності у особи, що придбала майно і є підставою для отримання майна у зберігача.

Позивач вказує, що Акт державного виконавця про проведені електронні торги від 15.01.2019 р. складено на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», який на момент проведення торгів втратив чинність, а відтак він не міг породжувати будь-яких правових наслідків.

Судом встановлено, що дійсно у Акті державного виконавця про проведені електронні торги від 15.01.2019 р., державний виконавець Святошинського РВ ДВС м.Києва міститься посилання на Наказ Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5. Однак, як вбачається з протоколу проведення електронних торгів від 08.01.2019 р. та відповідної заяви Державного підприємства "СЕТАМ" проведення торгів здійснювалося відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5, що спростовує висновки про проведення торгів на підставі нормтаивно-правового акту, який втратив чинність.

Суд звертає увагу, що порушення, допущені державним виконавцем при проведенні виконавчих дій, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб та строки оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналіз зазначеної норми вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Реалізація майна на торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством щодо проведення аукціону. Складання за результатами їх проведення акту про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином.

Відчуження майна на електронних торгах відноситься до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Отже правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.02.2017 року у справі 6-2677цс16.

За положеннями частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" N 1404-VIII та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2831/5 (далі - Порядок).

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі N 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги.

Вказані правові позиції підтверджені постановами Верховного Суду від 07.11.2018 у справі N 712/1317/14-ц та від 19.08.2020 у справі N 202/1698/17.

Суд звертає увагу, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулись порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5.

Доказів направлення організатором торгів позивачу письмового повідомлення про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна суду не надано, проте позивачем також не доведено, що ненаправлення письмового повідомлення організатором торгів, вплинуло на результати торгів.

Також сукупністю повідомлених позивачем обставин не доведено, зокрема не надано належних і допустимих доказів про порушення процедури, які вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «СЕТАМ» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6), Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсними електронних торгів, залишити без задовлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова