Справа № 638/6582/22
Провадження № 2/638/1859/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

17.11.2022 позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що її матір 08.12.1983 отримала ордер на проживання у квартирі АДРЕСА_1 . 07.12.1993 квартиру було передано у приватну власність: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожному по ј ідеальні частки квартири. З 1983 року всі були зареєстровані і постійно проживали у квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба ОСОБА_7 . Після її смерті виникла спадкова маса у вигляді ј ідеальної частки на квартиру, від дати її смерті і до цього часу ніхто не звертався до нотконтори з заявами про прийняття спадщини. В сім`ї існує домовленість, що ця частка належить їй, як спадкоємиці. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті та до цього часу з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що позивач фактично прийняла спадщину після померло батька та фактично вступила в управління та володіння майном після смерті баби, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на ј частку квартири АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на ј частку квартири АДРЕСА_1 .

18.11.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

14.12.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Окрім того, позивач просила повернути їй 50% сплаченої суми судового збору, оскільки відповідачі визнали позов.

Суд вважає, що заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

Відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії нотаріальних заяв відповідача ОСОБА_2 про те, що вона не приймала та не планує приймати спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Суд не приймає зазначені заяви відповідача ОСОБА_2 оскільки вони посвідчені нотаріусом, який діє на території Російської Федерації. На теперішній час ЗУ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» зупинено дію зазначеної Конвенції та дію Протоколу до Конвенції. Більш того, надані позивачем документи викладені іноземною мовою.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1993 квартира АДРЕСА_1 на прав власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_6 07.05.1993 уклала шлюб, після реєстрації якого змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , видане Дзержинським відділом ЗАГС.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 , яке видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану.

Як вказує позивач - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому позивачем, на підтвердження факту смерті її батька, надано копію свідоцтва про смерть, яке видано іноземною державою Російською Федерацію, з якою, на теперішній час ЗУ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» зупинено дію зазначеної Конвенції та дію Протоколу до Конвенції. Більш того, надана позивачем копія свідоцтва про смерть викладена іноземною мовою.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказує, що фактично прийняла спадщину як після померлої баби ОСОБА_7 так і після померлого батька ОСОБА_5 . Інші спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовились на її користь.

Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ст.1218 ЦК Україна передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

За правилами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Приписами ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не вказує, чому має змоги оформити право власності на нерухоме майно на своє ім`я, адже матеріали справи містять докази того, що у позивача наявні документи, які б підтвердили право власності на спадкове майно померлих осіб. Тобто, у судовому порядку питання про визнання права власності у порядку спадкування вирішується тільки у випадку відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови).

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.

Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 лише просить визнати право власності на спадкове майно та не вказує яким чином порушені її права, чи зверталась вона до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину і тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що вона зверталась до нотаріальної контори та їй було відмовлено в оформлені права на спадщину.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 (провадження № 61-18714св19) вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач не довела наявності порушеного або оспорюваного права на спадкування і що матеріали справи не містять доказів щодо відмови нотаріуса в оформлені їй права на спадщину, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №759/7632/20 від 28.12.2022.

Крім того, відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, як підставу для задоволення позовних вимог, та розцінює її як спосіб досягнення сумісної з позивачем мети.

Судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 25, 316, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1226, 1261-1265, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.01.2023.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Суддя - І.В. Семіряд