Справа № 504/3168/22
Номер провадження 2/504/908/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Сафарової А.Ф.,

за участю секретаря судових засідань - Антипової Л.В.,

представника позивача - адвоката Ярошенко А.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ярошенко А.І. звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 , за результатом якого просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 26.07.2019, обґрунтовуючи вимоги наступними доводами. Представником позивача зазначено, що за час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 . В подальшому спільне життя позивача з відповідачем не складалося через різні погляди на життя та сім`ю. На даний момент родина фактично розпалася. Сторони тривалий час мешкають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За весь час їхнього окремого проживання сторони остаточно усвідомили необхідність законної фіксації відсутності шлюбних відносин шляхом оформлення розірвання шлюбу. Позивач вважає, що примирення не можливе та буде суперечити інтересам обох з подружжя. Позивач просить щоб малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з ним, що обумовлено інтересами дитини та тим, що відповідач планує виїжджати за кордон для працевлаштування на тривалий термін.

Ухвалою від 08.11.2022 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача - адвокат Ярошенко А.І. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 визнала позов та не заперечувала проти його задоволення, суду пояснила, що дійсно вони з чоловіком припинили подружнє життя та мешкають окремо один від одного. Відповідач не заперечує проти залишення дитини з батьком, оскільки дитина зараз проживає з ним, для дитини створені всі умови для розвитку. Дитина відвідує ясельну групу дитячого садочка. Відповідач суду підтвердила, що в березні місяці цього року має виїхати до м. Бухареста Румунія для укладення трудового контракту. Оскільки контракт планується мінімум на пів року, їй буде складно працювати з маленькою дитиною, яку потрібно облаштувати та забезпечити догляд.

Від начальника Служби у справах дітей Визирської сільської ради Одеського району Одеської області Бритченко Н.П. надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 26.07.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 91, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

У теперішній час подружжя проживає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примирення неможливе. Майнового спору між подружжям немає.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно п.1,2 ч.2 ст. 34 ЦК України, у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. У разі припинення шлюбу до досягнення фізичною особою повноліття набута нею повна цивільна дієздатність зберігається.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 суд дійшов наступного висновку.

Рішенням №24 виконавчого комітету Визирської сільської ради Одеського району Одеської області від 26.01.2023 затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наданим витягом разом із додатком до рішення виконавчого комітету Визирської сільської ради №24 від 26.01.2023.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно довідки компанії TRAVELDESK MANAGEMENT SRL від 08.02.2023 ОСОБА_1 повинна в період з 01.03.2023 по 31.03.2023 з`явитися до м. Бухарест для офіційного працевлаштування.

Суд, з урахуванням позиції сторін, врахувавши висновок про визначення місця проживання дитини, складений Органом опіки та піклування Визирської сільської ради, обставини за яких приймається рішення щодо визначення місця проживання дитини, а саме виїзд матері за кордон на тривалий час, відсутність місця облаштування дитини та не забезпечення догляду дитини за кордоном, вважає, що залишення дитини з батьком не порушить прав дитини, не вплине на її інтереси та подальший розвиток.

Після всебічного, повного дослідження та оцінки пояснень сторін, наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст. 34 ЦК України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.19, 24, 55, 105, 109, 110, 112,115, 160 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Визирської сільської ради Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 26 липня 2019 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 91.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду виготовлений 10.02.2023.

Суддя Сафарова А. Ф.