Справа № 278/4365/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , Державного реєстратора Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Добринчук Віти Олексіївни, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, вимоги якої обгрунтував наступним чином.

Зазначив, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0055 та будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані об`єкти нерухомості йому були подаровані на підставі договорів дарування ОСОБА_3 .

Позивачем було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:0476, яка належить сумісному землекористувачу - його сусіду ОСОБА_2 , накладається на межі його земельної ділянки, що позбавляє його повноцінно розпоряджатись своєю власністю.

Рішенням двадцять восьмої сесії сьомого скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.09.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1300 га за кадастровим номером :05:001:0476.

На його думку, вказане рішення ухвалено з порушенням норм діючого законодавства, відтак, підлягає скасуванню з наступних підстав.

В матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,1300 га за адресою: АДРЕСА_2 , міститься акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, в якому відсутні підпис суміжного землекористувача ОСОБА_3 щодо погодження меж та площі земельної ділянки, яка відводилась ОСОБА_2 , що є грубим порушенням при погодженні проекту вказаною сільською радою.

Крім того, при порівнянні планів земельних ділянок, що вказані у Схемі розташування земельної ділянки, розробленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 встановлено, що конфігурація та межі земельних ділянок не співпадають, а саме: по площі земельної ділянки ОСОБА_2 включено частину його, позивача, земельної ділянки площею, 0,0052 га, яка не відноситься до домоволодіння ОСОБА_2 . Внаслідок цього відповідачу передано у власність земельну ділянку площею 0,1300 га, що фактично використовувалась власником будинку АДРЕСА_1 .

Як причину для скасування зазначеного рішення також називає і те, що у викопіюванні з кадастрового плану (інвентаризація земель с. Березівка Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області) домоволодінню ОСОБА_2 було відведено у користування земельну ділянку загальною площею 0,1250 га, а не 0,1300 га, що доводить про фактичне замозахоплення відповідачем частини його земельної ділянки площею 0,0052 га та незаконність рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Позивачем також зауважено, що самовільне користування відповідачем частиною його ділянки площею 0,0052 га також підтверджується схемою розташування земельної ділянки, яка виконана сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 .

Все вказане, на думку позивача, свідчить що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування від 15.05.2019 року суперечить вимогам діючого законодавства, є таким, що винесене без належних правових підстав та з суттєвим перевищенням компетенції, що є підставою для визнання його незаконним та скасування в судовому порядку.

Відтак просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення двадцять восьмої сесії сьомого скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.05.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1300 га за кадастровим номером :05:001:0476, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області;

- скасувати рішення державного реєстратора Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Добринчук Віти Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 47181776 від 04.06.2019 року та внесений на підставі нього реєстраційний запис про право власності: 31841575, дата державної реєстрації 29.05.2019 року; форма власності приватна; власник: ОСОБА_2 ; розмір частки: 1/1; об`єкт: земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0476, площа 0,1300 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 26.04.2019 року;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0476 площею 0,1300 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Ухвалою від 19 січня 2022 року судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 38).

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 22.02.2023 року подав відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що повноваження щодо реєстрації спірної земельної ділянки належать виключно державним кадастровим реєстраторам; відтак, наполягав на тому, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є належним відповідачем у даному спорі, оскільки жодних правовідносин між позивачем та Управлінням не виникало (а.с. 51-52, т. 1).

Позивачем 08.07.2022 року надано відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с. 61-63, т. 1).

06.09.2022 року відповідачем ОСОБА_2 спрямований відзив на позовну заяву (а.с. 103-109, т.1), в якому позовні вимоги не визнано у повному обсязі з підстав їх недоведеності та необгрунтованості; просить суд відмовити у їх задоволенні.

12.06.2022 року адвокатом позивача Кононко А. подано відзив на позовну заяву ОСОБА_5 , де просить відхилити доводи останнього, наведені у відзиві (а.с. 113-116, т.1).

ОСОБА_2 22.09.2022 року спрямовано заперечення на відповідь ОСОБА_1 (а.с. 121-124).

Ухвалою від 21.12.2022 року судом було зупинено провадження по справі та призначено земельно-технічну експертизу (а.с. 189 т. 1).

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Кононко А. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, послались на висновок експерта, який на їх думку, також підтверджує фактичні обставини справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Морозов П. О. просили відмовити в задоволенні позовних вимог через їх безпідставність.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Березівською сільською радою Житомирського району Житомирської області до канцелярії суду спрямовано клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника, при ухваленні рішення поклались на розсуд суду (а.с. 77 т.1).

У судовому засіданні експерт Ткач О. Ю. свій висновок експерта №63-Е/23 від 08.02.2023 року підтримала та пояснила, що у висновку помилково зазначено прізвище « ОСОБА_6 », в той час як вірним є прізвище відповідача « ОСОБА_7 ». Крім того зазначила, що межі фактичного користування земельних ділянок не збігаються з межами, встановленими згідно даних Державного земельного кадастру. Ствердила, що конфігурація земельних ділянок сторін не співпадає з координатами, які зазначені в державному земельному кадастрі. На її глибоке переконання, при розробленні землевпорядних документів на обидві земельні ділянки спеціалістами були допущені помилки. Також підтвердила, що фактичне користування земельною ділянкою ОСОБА_2 становить 0,1358 га, що є більшим за встановлену площу.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з договору дарування, укладеного 27.11.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с. 159 т. 1), останній подарував ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1997 га на території села Березівка для обслуговування жилого будинку.

В свою чергу вказана земельна ділянка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, який видано 18.11.2002 року, де площа ділянки становить також 0,1997 га (а.с. 141 т. 1).

У 2007 році Регіональним виробничим приватним підприємством «Житомирземпроект» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 в межах села Березівка Житомирського району (а.с. 133-147, т.1). Однак слід зауважити, що у відповідності до складових даної документації: технічного завдання на розробку технічної документації із землеустрою (а. с. 142 т. 1), кадастрового плану земельної ділянки (а.с. 144 т. 1), висновків Житомирського районного відділу земельних ресурсів (а.с. 145 т. 1) та Житомирського районного відділу містобудування та архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки, що передається у власність гр. ОСОБА_3 (а.с. 146 т. 1), площа земельної ділянки зазначена 0,2006 га.

У відповідності до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно від 08.11.2021 року (а.с. 27 т.1) житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим №:05:001:05055 площею 0,2006 га (а.с. 29 т.1) належать позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності. Даний факт також підтверджується і витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 30-32 т.1).

Підставою для набуття права приватної власності на будинок та земельну ділянку за ОСОБА_1 стали договори дарування від 26.06.2019 року, посвідчені приватним нотаріусом Бондарчук Н. В., зареєстровані в реєстрі за №616 та №617.

У відповідності до рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22 грудня 2017 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою» (а.с. 13 т. 1), надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель громадської та житлової забудови площею 0,13 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; гр. ОСОБА_2 замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який погодити відповідно до вимог чинного законодавства.

ФОП ОСОБА_9 у 2017 році було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу (а.с. 11 т. 1), який і було 15.05.2019 року затверджено рішенням, що оскаржується, Березівської сільської ради (а.с. 10 т. 1), у відповідності до якого ОСОБА_2 , в тому числі, і передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1300 га з кадастровим номером :05:001:0476 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на території Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

У відповідності до інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно від 08.11.2021 року (а.с. 28 т. 1) земельна ділянка з кадастровим №:05:001:0476 площею 0,13 га належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

08.02.2023 року експертом Ткач О.Ю. надано висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №63-Е/23 (а.с. 200-224 т.1).

У відповідності до вказаного експертного дослідження експертом зроблені такі висновки (а.с. 224 т. 1):

- по питанню №1: площа земельної ділянки згідно даним Державного земельного кадастру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001:0476 становить 0,1300 га; площа фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 0,1358 га (див. дослідницьку частину висновку);

-по питанню №2: порівняти межі земельних ділянок за координатами окружної межі поворотних точок згідно даних Державного земельного кадастру за кадастровими номерами :05:001:0476 та :05:001:0055 немає можливості (див. дослідницьку частину висновку).

У дослідницькій частині висновку експертом зазначено наступне.

Площа фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 0,1358 га (а.с. 216 т. 1). Площа фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 0,1925 га (а.с. 220 т. 1).

Крім того, експертом вказано, що при порівнянні координат окружної межі поворотних точок:

-земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001:0476 (яка належить ОСОБА_2 ) фактичного користування (чорний колір) з координатами Державного земельного кадастру (червоний колір) видно (схема 7), що межі ділянок не відповідають: із західної сторони накладення на суміжного землекористувача 1,12 м-0,82 м; з південної сторони накладення на суміжного землекористувача 1,06 м-0,51 м (а.с. 222 т. 1);

-земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001:0055 (яка належить ОСОБА_1 ) фактичного користування (чорний колір) з координатами Державного земельного кадастру (червоний колір) видно, що межі ділянок не відповідають (схема 8): межа земельної ділянки згідно ДЗК проходить через житловий будинок та зміщена на південний захід на 7,66 м-17,87 м-22,77 м-13,08 м (а.с. 222 т. 1).

Експерт припускає, що розробником землевпорядної документації згідно якої формувалась земельна ділянка, були невірно визначені координати поворотних точок окружної межі земельних ділянок (а.с. 222 т. 1).

Враховуючи вище викладене, порівняти межі земельних ділянок за координатами окружної межі поворотних точок згідно даних Державного земельного кадастру за кадастровими номерами :05:001:0476 та :05:001:0055 не має можливості (а.с. 223 т. 1).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу в разі, якщо сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

У відповідності до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно доположень абз. 1 ч.1, ч.2, п. а) ч. 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Так, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову (частини 1 та 2 ст.118 ЗК України).

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

За аналогічною процедурою вирішується питання відновлення меж земельної ділянки.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Частинами 1-3 статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята статті 158 ЗК України).

Порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок як позивача так і відповідача має місце, що підтверджується належним та допустимим доказом висновком експерта від 08.02.2023 року №63-Е/23.

Інші докази, які надані сторонами, судом до уваги не беруться, оскільки не доводять належним чином певних фактів.

Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що причиною накладення суміжних земельних ділянок сторін є помилки, допущені при розробленні землевпорядної документації саме щодо ділянки, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Навпаки, експерт у своєму висновку в частині опису порівняння координат поворотних точок земельної ділянки позивача зазначила, що вона припускає, що розробником землевпорядної документації, згідно якої формувалась земельна ділянка, були невірно визначені координати поворотних точок окружної межі земельних ділянок.

Крім того, у судовому засіданні експерт пояснила, що при розробленні фахівцями землевпорядної документації на обидві земельні ділянки були допущені помилки.

Суд також враховує той факт, що не доведено належними доказами що саме за рахунок неналежного фактичного користування земельною ділянкою ОСОБА_2 (фактична площа користування збільшена у порівнянні з встановленою документально) відбувається фактичне користування земельною ділянкою позивачем.

До того ж, треба також взяти до уваги той факт, що право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка нині належить позивачу, у відповідності до правовстановлюючих документів було закріплено лише на 0,1997 га, в той час як технічну документацію із землеустрою на вказану земельну ділянку розроблено вже площею 0,2006 га. Відповідних рішень місцевого органу самоврядування суду надано не було з даного приводу.

Інші доводи, наведені стороною позивача на обгрунтування позовних вимог, суд не приймає, оскільки такі не мають значення для вирішення даного спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.05.2019 року й з огляду на те, що обставини, наведені позивачем, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення сільської ради та скасування з цих підстав реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки у заявлений спосіб відповідач буде позбавлений права власності на земельну ділянку, що є недопустимим та суперечить статті 153 ЗК України, відповідно до вимог якої власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Наявні у справі докази свідчать про дотримання відповідачем ОСОБА_2 вимог закону під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на зазначену земельну ділянку за відповідачем, твердження сторони позивача про порушення прав не доведено, а судом не встановлено.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід відмовити як похідних вимог від вимоги щодо скасування рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 15.05.2019 року, у задоволенні якої судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в разі відмовлення в задоволенні позовних вимог суд покладає на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , Державного реєстратора Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Добринчук Віти Олексіївни, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік