Справа № 606/2280/22 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, третя особа : приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до Микулинецької селищної ради, третя особа : приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 86,5 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить слухати справу без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленй про часта місце розгляду справи в суді.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої комітетом Микулинецької селищної ради № 829 від 14.12.2022 року про те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був колгоспним двором, в якому проживали голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його члени дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в АДРЕСА_1 були голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його члени дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року).

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/3 частці вищевказаного будинковолодіння.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Після смерті ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 залишилася спадщина, яку прийняли її чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 склав заповіт на все майно в користь дочки ОСОБА_1 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався.

ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24 травня 1991 року серія НОМЕР_3 , виданим Дарахівською сільською радою Теребовлянського р/в ЗАГСу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І. №405/02-31 від 17 листопада 2022 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 через відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок

Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися.

Згідно довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 07.02.2022 року №22 про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3 , але право власності не зареєстроване.

Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок загальною площею 86,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529 ЦК Української РСР, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок загальною площею 86,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук