Справа № 297/2195/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

за участі секретаря Гарані О. А.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Грищенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегове цивільну справу ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про повернення безпідставно стягнутих коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» у якому просить суд стягнути на її користь: 1 000 000,00 доларів США; 1 000 000,00 Євро; 31315,06 Євро - трьох процентів річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022 та суму трьох процентів річних розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду; 31315,06 доларів США - трьох процентів річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022 та суму трьох процентів річних розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду; пеню у розмірі 650778978,00 гривень нараховану за період з 20.06.2021 по 20.06.2022 та суму пені розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду. Також позивач просить стягнути на її користь судові витрати по справі.

Позов обґрунтований тим, що АТ «Міжнародний інвестиційний банк» за відсутності розпорядження ОСОБА_2 та за відсутності інших правових або договірних підстав списав з банківського рахунку ОСОБА_2 кошти в сумі 1000000,00 доларів США та 1000000,00 Євро. Оскільки АТ «Міжнародний інвестиційний банк» не виконав вимогу позивача та не повернув грошові кошти на її банківський рахунок, позивач заявляє про порушення відповідачем її прав як споживача банківських послуг та вважає належним і ефективним способом захисту стягнення коштів з відповідача, а також трьох процентів річних та пені.

Відповідач - АТ «Міжнародний інвестиційний банк» заперечуючи проти позову у відзиві на позовну заяву зазначає, що списання коштів мало місце на виконання договору поруки внаслідок виникненням заборгованості за кредитним договором боржником якого виступає юридична особа ТОВ «Свинець» за виконання яких поручилася позивач.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2022 року (а.с. 25 том 1) головуючим суддею визначено Ільтьо І.І. та матеріали передані для розгляду.

08.08.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» про стягнення заборгованості та призначено до підготовчого засідання на 06.09.2022 року (том 1 а.с. 77-78).

У зв`язку з відсутністю фінансування на належного матеріально-технічного забезпечення повістки сторонам не були надіслані, тому головуючий 06.09.2022 року відклав підготовче засідання на 29.09.2022 року (том 1 а.с. 84).

Ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка 06.09.2022 року були надіслані в електронному вигляді відповідачу та доставлені 06.09.2022 року (том 1 а.с. 88, 89).

29.09.2022 року поступило клопотання від відповідача про проведення судового засідання 29.09.2022 року в режимі відеоконференції (том 1 а.с. 91-92).

Того ж дня, поступає письмове клопотання від відповідача про відкладення судового засідання (том 1 а.с. 97).

Підготовче судове засідання 29.09.2022 року було відкладено у зв`язку з клопотанням відповідача на 13.10.2022 року та одночасно ухвалено проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Дарницького районного суду м. Києва (том 1 а.с. 100-101, 102).

Ухвала 04.10.2022 року була надіслана в електронному вигляді відповідачу та доставлена 04.10.2022 року (том 1 а.с. 105).

13.10.2022 року поступило клопотання від відповідача про відкладення судового засідання призначеного на 13.10.2022 року (том 1 а.с. 108-109).

Підготовче судове засідання 13.10.2022 року було відкладено повторно у зв`язку з клопотанням відповідача на 31.10.2022 року (том 1 а.с. 110-111).

Судова повістка про виклик до суду 13.10.2022 року була надіслана в електронному вигляді відповідачу та доставлена 13.10.2022 року (том 1 а.с. 117).

31.10.2022 року поступило клопотання від відповідача про чергове відкладення судового засідання призначеного на 31.10.2022 року (том 1 а.с. 124).

Того ж дня, поступає клопотання відповідача про закриття провадження у справі (том 1 а.с. 128-131).

Підготовче судове засідання 31.10.2022 року було відкладено повторно у зв`язку з клопотанням відповідача на 10.11.2022 року (том 1 а.с. 161-162).

07.11.2022 року поступило клопотання від відповідача про проведення судового засідання 10.11.2022 року в режимі відеоконференції (том 1 а.с. 183-184).

09.11.2022 року секретарем судового засідання складена довідка про те, що з 03.11.2022 року по 08.11.2022 року в Берегівському районному суді був відсутній інтернет зв`язок, через пошкодження лінії зв`язку «Укртелеком» (том 1 а.с. 220).

В підготовчому судовому засіданні 10.11.2022 року суд відмовив у клопотанні відповідача про проведення відеоконференції у зв`язку з відсутністю інтернету в суді з 03.11.2022 року по 08.11.2022 року та відмовлено у клопотанні відповідача про закриття провадження у справі та ухвалив закрити підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті на 28 листопада 2022 року (том 1 а.с. 224-227, 228-229).

Відповідач АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» відзив на позовну заяву не подавав.

16.11.2022 року АТ «Міжнародний інвестиційний банк» подано заяву про непідсудність даного спору Берегівському районному суду Закарпатської області у якій просить направити вказаний спір на розгляд Печерського районного суду міста Києва.

22 листопада 2022 року до Берегівського районного суду від Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» надійшла заява № 1385/ІІ від 14.11.2022 про відвід судді Ільтьо І.І. у справі №297/2195/22.

Ухвалою суду від 23 листопада 20022 року визнано необґрунтованою заяву представника відповідача про відвід судді Берегівського районного суду Ільтьо І.І. та передано згадану заяву для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України у зв`язку з визнанням заявленого відводу судді необґрунтованим

Відповідно до ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 23.11.2022 року вирішення питання про відвід судді Ільтьо І.І. передано на розгляд іншому судді у порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України (том 2 а.с. 13-16).

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року в задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючому судді Ільтьо І.І. відмовлено ( а. с. 20-24 том 2 ).

28 листопада 2022 року під час судового розгляду представником відповідача подано відзив, в якому просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та заперечення проти вирішення спору в суді ( а. с. 27-94 том 2 ). У зв`язку з необхідністю ознайомлення з вказаними процесуальними документами, представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 14.12.2022 року ( а. с. 99-101 том 2 ).

07.12.2022 року представником позивача через систему «Електроний суд» подано заперечення проти заяви про непідсудність, на заперечення проти вирішення спору в суді та пояснення по справі (том 2 а.с. 125-139).

06.12.2022 року поступило клопотання від представника відповідача про проведення судового засідання 14.12.2022 року в режимі відеоконференції (том 2 а.с. 119-120).

14.12.2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному, про що секретарем судового засідання складена довідка. Судовий розгляд відкладено на 28.12.2022 року (том 2 а.с. 152).

06.12.2022 року поступило клопотання від представника відповідача про проведення судового засідання 28.12.2022 року в режимі відеоконференції (том 2 а.с. 155-156).

28.12.2022 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява від 13.12.2022 про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року в задоволенні вищезазначеної заяви представника відповідача про забезпечення позову відмовлено (а. с. 193-195 том 2).

Крім того, ухвалами суду від 28 грудня 2022 року в задоволенні заяви про непідсудність даного спору Берегівському районному суду та в заперечені проти вирішення спору в суді також відмовлено (а. с. 187-192 том 2).

В судовому засіданні представник позивача Борсенко О. В. підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та письмових запереченнях .

Представник відповідача Грищенко О.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Щодо заявлених вимог про безпідставне списання коштів позивача з розрахункового рахунку суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

АТ «Міжнародний інвестиційний банк» уклав з клієнтом ОСОБА_2 договір банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010 (надалі договір банківського рахунку) відповідно до якого банк відкриває банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у валютах, визначених клієнтом у заяві про відкриття рахунку, з метою здійснення розрахунково - касових операцій відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства України.

16.12.2020 року між ОСОБА_2 та АТ «Міжнародний інвестиційний банк» укладено Договір про розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020р. за яким підлягали поверненню банком на рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 1000000,00 доларів США та проценти.

На підставі виписки АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про рух коштів за період з 01.11.2020 по 21.01.2021 по рахунку № НОМЕР_1 в доларах США (код валюти 840) суд встановив, що 18.12.2020 за документом № 1876501 на банківський рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у валюті «840» (долар США) зараховано 1000000,00 доларів США з призначенням «Дострокове повернення коштів згідно Договору від 16.12.2020 про розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020». 18.12.2020 за документом №1876527 з банківського рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у валюті «840» (долар США) списано 1000000,00 доларів США з призначенням «Договірне списання заборгованості». Отримувачем коштів вказано АТ «МІБ».

З поданого відповідачем меморіального ордеру №1876527 від 18.12.2020 встановлено судом, що з рахунку позивача списано 1000000,00 доларів США. У графі призначення платежу зазначено: «Договірне списання заборгованості».

Аналогічно 16.12.2020 року між ОСОБА_2 та АТ «Міжнародний інвестиційний банк» укладено Договір про розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020р. за яким підлягали поверненню банком на рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 1000000,00 Євро та проценти.

На підставі виписки АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про рух коштів за період з 01.11.2020 по 21.01.2021 по рахунку № НОМЕР_1 в Євро (код валюти 978) суд встановив, що 18.12.2020 за документом № 1876484 на банківський рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у валюті «978» (Євро) зараховано 1000000,00 Євро з призначенням «Дострокове повернення коштів згідно Договору від 16.12.2020 про розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020». 18.12.2020 за документом №1876530 з банківського рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у валюті «840» (Євро) списано 1000000,00 Євро з призначенням «Договірне списання заборгованості». Отримувачем коштів вказано АТ «МІБ».

З поданого відповідачем меморіального ордеру №1876530 від 18.12.2020 встановлено судом, що з рахунку позивача списано 1000000,00 Євро. У графі призначення платежу зазначено: «Договірне списання заборгованості».

Відповідно до частини 2 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У пункті 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

В пунктах 26.1-26.4 ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що:

26.1. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

26.2. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо.

26.3. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

26.4. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг.

В підпункті 3.1.3 пункту 3.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010 сторони передбачили, що банк має право списувати з рахунку плату за надання банком послуг за договором та інші суми, що належать до сплати клієнтом за договором або іншими договорами, що укладені між банком та клієнтом, в розмірах та в строки, передбачені зазначеними договорами.

Пунктом 2.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010 передбачено, що виконання операцій з розрахунково-касового обслуговування рахунку здійснюється на підставі розрахункових документів (платіжних інструментів) та касових документів, визначених діючим законодавством України та внутрішніми нормативними документами банку. У цих документах зазначається підстава для списання, зарахування коштів. Розрахункові документи можуть надаватися клієнтом до банку в паперовому та електронному вигляді.

У п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 N 22 (далі - Інструкція), визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1.5 Інструкції порядок проведення розрахункових операцій за цими рахунками регулюється цією Інструкцією, іншими нормативно-правовими актами Національного банку.

Згідно пункту 1.6 Інструкції банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 1.13 Інструкції під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій такого виду платіжних інструментів, як меморіальний ордер.

Згідно пункту 2.1 Інструкції розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів, їх реєстрів та відомості заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, їх реєстрів та відомості (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 9 Інструкції реквізит "Призначення платежу" у платіжних вимогах у разі договірного списання коштів заповнюється з урахуванням вимог глави 6 Інструкції.

Згідно з п. 6.5 Інструкції якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

З огляду на викладене, судом встановлено, що надані відповідачем меморіальні ордери №1876527 від 18.12.2020 та №1876530 від 18.12.2020, якими проведено списання з рахунку позивача 1000000,00 доларів США та 1000000,00 Євро складені у порушеннями пункту 2.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010, пункту 2.1, пункту 6.5 та додатку 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22 оскільки у графі «призначення платежу» не містять номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Зазначене у відповідних меморіальних ордерах призначення платежу: «Договірне списання заборгованості» не передбачене Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22, суперечить пункту 2.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010 та не ідентифікує підставу списання коштів.

Суд констатує, що згідно виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.11.2020 року по 21.01.2021 року по всіх інших операціях зарахування, списання коштів у реквізитах «призначення платежу» міститься повна інформація, зокрема номера та дати договорів, як підставу для проведення платежів що відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 №22 та пункту 2.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010.

Відповідно частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частини 2 даної статті предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на вимоги пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», абзацу 3 пункту 1.5, пункту 1.7, пункту 2.1, додатку 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 N 22, пункту 2.1 Договору банківського рахунку № 153-РВА від 03.12.2010 належними доказом договірного списання коштів є меморіальний ордер оформлений у відповідності до вимог пункту 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 N 22, зокрема який містить у реквізиті «призначення платежу» номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що доводи АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про те, що списання спірних сум здійснювалося на виконання вимог договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 не підтверджуються меморіальними ордерами №1876527, №1876530 від 18.12.2020 та випискою АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про рух коштів за період з 01.11.2020 по 21.01.2021 по рахунку № НОМЕР_1 .

Оцінивши інші докази у справі суд відхиляє доводи АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про те, що списання спірних коштів відбулося на виконання договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 з огляду на наступне.

08.08.2013 року між АТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ПАТ «СВИНЕЦЬ» укладено кредитний договір №00091.13-CBD (надалі кредитний договір). Відповідно до пункту 1.1 предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів (кредиту) у вигляді (відкличної) відновлюваної кредитної лінії на наступних умовах: сума кредиту - 1350000,00 (один мільйон триста п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів, строк користування кредитом (строк кредиту) - до «07» серпня 2014 року включно, плата за користування кредитом (розмір процентів, Проценти) - 12 (дванадцять) % річних, тип процентної ставки за кредитом - фіксована, фіксована плата за надання кредиту - 107905,50 грн.

10.11.2014 року між ОСОБА_2 і АТ «Міжнародний інвестиційний банк» укладений договір поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 (надалі договір поруки).

Відповідно до підпункту 1.1 договору поруки поручитель поручається перед банком за виконання ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «СВИНЕЦЬ», місцезнаходження: 85102, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Б.Хмельницького, буд. 1, ідентифікаційний код за ) (далі Позичальник) зобов`язань у повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів (плата за користування кредитом), комісій, неустойки та інших платежів, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором №00091.13-CBD від «08» серпня 2013 року та будь якими додатковими договорами до нього (у т.ч., які збільшуватимуть основне зобов`язання) (далі як всі зобов`язання разом, так і кожне з них окремо - Зобов`язання).

З підпункту 1.2 договору поруки вбачається, що згідно із кредитним договором №00091.13-CBD від «08» серпня 2013 року (далі Кредитний договір) Банк надав Позичальнику кредит у сумі 4980000,00 (чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят тисяч доларів США 00 центів зі строком повернення до «07» серпня 2015 року (включно) та зі сплатою процентів (плати за користування кредитом) в розмірі 12% (дванадцять) процентів річних. Сплата Банку процентів за користування кредитом та погашення кредиту здійснюється Позичальником в порядку встановленому Кредитним договором».

Відповідно до підпункту 2.1 договору поруки банк має право звернутися до поручителя із вимогою про виконання зобов`язання у формі та у спосіб, що є зручним для банку, за умови що в установлений кредитним договором строк позичальником не будуть виконані зобов`язання в цілому в будь-якій його частині.

Згідно підпункту 2.2 договору поруки виконання поручителем зобов`язання перед банком повинно відбутися у день отримання поручителем вимоги банку.

Згідно підпункту 2.5 даного договору поруки у разі невиконання, несвоєчасного чи неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором банк має право да договірне списання з рахунків поручителя суми заборгованості позичальника за кредитним договором (з оформленням меморіального ордеру Банку).

14.12.2020 АТ «Міжнародний інвестиційний банк» надіслано ОСОБА_2 письмову вимогу про погашення боргу (вихідний №2439/ІІІ від 14.12.2020) яка була вручена 16.12.2020.

18.12.2020 ОСОБА_2 направила АТ «Міжнародний інвестиційний банк» заперечення на вимогу із обґрунтуваннями припинення зобов`язань поруки у відповідності до вимог частини 1 статті 559 ЦК України.

Разом з тим, Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.10.2020 відкрито провадження у справі №913/526/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Свинець" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Свинець».

Ухвалою від 21.12.2020 у справі №913/526/20 Господарський суд Луганської області задоволено заяву АТ «Міжнародний інвестиційний банк» від 05.11.2020 та визнано грошові вимоги до ТОВ «Свинець» у сумі 139 599 759 грн 50 коп., у т. ч. заборгованість у сумі 43 510 187 грн 18 коп. підлягає включенню до четвертої черги задоволення вимог кредиторів; витрати по сплаті судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами в сумі 4 204 грн 00 коп. підлягають включенню до першої черги задоволення вимог кредиторів; окремо до реєстру підлягають включенню вимоги, забезпечені заставою майна боржника у сумі 96 089 572 грн 33 коп.

В зазначеній ухвалі Господарський суд Луганської області встановив:

08.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Міжнародний інвестиційний банк", яке у подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Міжнародний інвестиційний банк", та Приватним акціонерним товариством "Свинець", яке у подальшому реорганізоване у ТОВ "Свинець", укладено кредитний договір N 00091.13-СВD з додатковими угодами до нього, за умовами якого предметом кредитного договору є надання банком позичальникові грошових коштів (кредиту) у вигляді (відкличної) відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: сума кредиту 4 029 387 доларів США; строк користування кредитом (строк кредиту) до 13.11.2020 (включно); плата за користування кредитом (розмір процентів, проценти): 8 % річних; тип процентної ставка за кредитом фіксована; фіксована плата за надання кредиту: 107 905 грн 50 коп. (п. 1.1 договору у редакції договору про внесення змін від 15.11.2019 N 42)

Банк свої зобов`язання з видачі кредиту виконав повністю, надавши позичальнику кредит на суму 4 280 000 доларів США, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами від 09.08.2013 N 703331, від 12.08.2013 N 706760, від 16.09.2013 N 816554, від 01.10.2013 N 878793, від 12.11.2013 N 1019374, від 20.11.2013 N 1042213, від 19.12.2013 N 1143742.

ТОВ "Свинець" свої зобов`язання з повернення кредиту виконувало несвоєчасно та не в повному обсязі з порушенням строків повернення кредиту та сплати відсотків, з огляду на що банк відповідно до п. п. 6.2, 6.3 кредитного договору направив боржнику вимогу про дострокове повернення кредиту від 26.10.2020 N 2088/ІІІ не пізніше 29.10.2020.

Боржник у визначений кредитором строк погашення кредиту не здійснив.

Як зазначило АТ "МІБ", загальний розмір простроченої заборгованості по кредитному договору становить 4 893 440,60 доларів США та 87 768 грн 00 коп., яка складається з: 4 029 386,10 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 864 054,50 доларів США прострочена заборгованість по процентам за період з 01.03.2018 по 31.10.2020 (включно), 87 768 грн 00 коп. прострочена заборгованість по оплаті фіксованої плати за внесення змін до умов кредитного договору.

Указана заборгованість підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості, випискою по особовому рахунку та визнається боржником.

Ухвала Господарського суду Луганської області від 21.12.2020 у справі №913/526/20 набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, встановлені Господарським судом Луганської області преюдиційні обставини про те, що на момент судового розгляду 21.12.2020, після списання коштів з рахунку позивача 18.12.2,00 доларів США та 1000000,00 Євро, прострочена заборгованість ТОВ «Свинець» складала 4 893 440,60 доларів США та 87 768 грн 00 копійок, тобто у повній сумі заборгованості без врахування списання спірних сум і розмір цієї заборгованості заявлений банком, визнаний боржником, перевірений та встановлений судом, додатково спростовують доводи відповідача що спірне списання відбулося на виконання договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014.

Відповідно до частини 1-2 статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно підпункту 2.6 договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 після виконання поручителем зобов`язання забезпеченого порукою, банк зобов`язується надати йому протягом чотирнадцяти робочих днів належним чином засвідчені копії або оригінали документів, які підтверджують зобов`язання позичальника за кредитним договором. Після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, до поручителя переходять усі права банку у цьому зобов`язанні.

АТ «Міжнародний інвестиційний банк» не надано доказів виконання ним частини 1-2 статті 556 ЦК України та підпункту 2.6 договору поруки, які можуть засвідчувати прийняття АТ «Міжнародний інвестиційний банк» часткового погашення заборгованості поручителем за боржника (зарахування списаних 1000000,00 доларів США та 1000000,00 Євро у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00091.13-CBD від 08.08.2013) та передачі поручителю засвідчених копій або оригіналів документів, які підтверджують зобов`язання, а також докази часткового виконання зобов`язання поручителем за боржника з метою набуття поручителем статусу кредитора перед боржником у розмірі погашення (списання). Що також у сукупності із іншими вищевикладеними доказами спростовує доводи відповідача що спірне списання відбулося на виконання договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014.

Щодо доводів позивача, про відсутність на момент спірного списання жодних зобов`язань клієнта - ОСОБА_2 перед АТ «Міжнародний інвестиційний банк» по договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 суд зазначає наступне.

07.08.2015 року між АТ «Міжнародний інвестиційний банк» та ПАТ «СВИНЕЦЬ» укладено Договір про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року. У відповідності до п. 1.1 Кредитного договору, викладеного у новій редакції, що предметом Кредитного є надання Банком Позичальникові грошових коштів (Кредиту) у вигляді (відкличної) відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: сума кредиту - 4980000 (чотири мільйони дев`ятсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів; строк користування Кредитом (Строк Кредиту) - до «25» грудня 2015 року (включно); плата за користування Кредитом (Розмір процентів, Проценти): 12 (дванадцять) % річних; тип процентної ставки за Кредитом - фіксована; фіксована плата за надання Кредиту: 107905,50 (сто сім тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 50 копійок.

Відповідно до чинної на момент укладення Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року редакції частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України ( Редакція від 01.07.2015, підстава - Закон 417-VIII) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

АТ «Міжнародний інвестиційний банк» не надано доказів згоди ОСОБА_2 як поручителя за договором поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 на прийняття змінених зобов`язань згідно укладеного 07.08.2015 Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року, яким збільшено строк користування кредитом і разом з тим збільшено обсяг відповідальності у вигляді сплати додаткових відсотків за продовжені періоди користування кредитом.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 559 ЦК України (діючі на момент припинення) зобов`язання поруки за договором поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 припинилися з моменту укладення 07.08.2015 Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року.

Надаючи оцінку доводам АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про те, що у подальшому ОСОБА_2 погодилася із усіма змінами до кредитного договору суд зазначає наступне.

13.12.2019 між ОСОБА_2 і АТ «Міжнародний інвестиційний банк» був укладений договір про внесення змін до договору поруки, відповідно до пункту 1.2 договору поруки було викладено в новій редакції, а саме: «згідно з кредитним договором №00091.13-CBD від «08» серпня 2013 року, із усіма змінами (доповненнями) та додатками до нього (надалі - Кредитний договір) Банк надав позичальнику кредит у сумі 4029387,00 (чотири мільйона двадцять дев`ять тисяч триста вісімдесят сім) доларів США 00 центів зі строком повернення до «13» листопада 2020 року (включно) та зі сплатою процентів (плати за користування кредитом) в розмірі 8% (вісім) процентів річних. Сплата Банку процентів за користування кредитом та погашення кредиту здійснюється позичальником в порядку встановленому кредитним договором».

Відповідно до даного договору про внесення змін: пункт 2.1 - поручитель підтверджує, що він ознайомлений з усіма змінами внесеними до кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року та погоджується зі всіма умовами кредитного договору, які діють з урахуванням внесених змін. Поручитель, підписавши цей договір про внесення змін, дає згоду на зміну зобов`язань Позичальника за кредитним договором; пункт 2.2 - цей договір про внесення змін є невід`ємною частиною договору поруки. Інші положення договору поруки, не змінені цим договором про внесення змін, залишаються без змін та підлягають виконанню сторонами.; пункт 2.3 - у випадку суперечностей положень цього договору про внесення змін до договору поруки застосовуються положення цього договору про внесення змін, якщо інше не передбачено умовами цього договору про внесення змін. У всьому іншому, що не передбачено договором про внесення змін, сторони керуються положеннями договору поруки, що діяли до дати підписання цього Договору про внесення змін; пункт 2.5 - цей договір про внесення змін вступає в дію з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором поруки.

Як уже встановлено судом зобов`язання поруки за договором поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 припинилися з моменту укладення 07.08.2015 Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України (у редакції яка діяла на момент припинення). Відповідно до згаданої редакції частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вимоги частини 1 статті 559 ЦК України не передбачають отримання згоди поручителя після зміни зобов`язання, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, оскільки у момент зміни зобов`язань, у даному випадку з моменту укладення Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 настав юридичний факт - припинення зобов`язань поруки.

А тому, наданий відповідачем договір від 13.12.2019 про внесення змін до договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 не спростовує факт припинення поруки з моменту укладення 07.08.2015 Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року

Таким чином, суд прийшов до висновку що зобов`язання поруки згідно договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 на момент списання спірних коштів не існували, оскільки були припиненими з моменту укладення 07.08.2015 Договору про внесення змін №14 до Кредитного договору №00091.13-CBD від 08.08.2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 26 січня 2021 року ОСОБА_2 направила АТ «Міжнародний інвестиційний банк» вимогу про зарахування на її банківський рахунок безпідставно списаних коштів у якій зазначила про відсутність боргових зобов`язань перед банком та просила повернути 1000000,00 доларів США та 1000000,00 Євро на її банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Міжнародний інвестиційний банк» згідно договору банківського рахунку від 03.12.2010 №153-РВА. Банк вимоги ОСОБА_2 не виконав, чим порушив вимоги частини 1 статті 1073 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі зазначеного суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача коштів в розмірі 1000000,00 Євро та 1000000,00 доларів США безпідставно списаних 18.12.2020 з банківського рахунку позивача № НОМЕР_1 .

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних у заявлених позивачем розмірах суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача:

31315,06 Євро - три проценти річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022 та суму трьох процентів річних розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду.

31315,06 доларів США - трьох процентів річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022 та суму трьох процентів річних розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Оскільки в порушення частини 1 статті 1073 ЦК України відповідач на вимогу позивача не повернув на банківський рахунок позивача безпідставно списані кошти і такі кошти залишаються неповернутими на рахунок позивача, одночасно відповідач не оспорює розмір заявлених позивачем трьох процентів річних, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних нарахованих на суми боргу у заявлених позивачем розмірах, а також суму трьох процентів річних розраховану органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду по дату фактичного виконання рішення суду.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» суд виходить із наступного.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 650 778 978 гривень згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення депозиту за договорами банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020 року, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовними вимогами щодо стягнення пені, позивач в позовній заяві та розрахунку пені, що сума пені нараховується за період з 20.06.2021 року по 20.06.2022 року ( а. с. 9, 60-76 том 1 ).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 09.11.2021р. у справі № 320/5115/17 зазначила: «Розміщення грошових коштів у вигляді вкладу (депозиту) та отримання процентів за вкладом є фінансовими операціями, які здійснюються у разі укладення договору банківського вкладу, і в сукупності становлять суть фінансової послуги, яка надається банком споживачу (вкладнику).

Законом № 1023-Х11 врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону № 102З-XIIу разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023-ХІ1, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Разом з тим, після розірвання договорів банківського вкладу від 17.11.2020 року, між сторонами припинилися договірні правовідносини з договорів банківського вкладу.

Після розірвання договорів банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання ".

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 09.11.2021р. у справі № 320/5115/17 щодо відсутності споживчих правовідносин між сторонами (Банком та вкладником) після розірвання договору банківського вкладу та відповідно, відсутності підстав для застосування до таких правовідносин норм Закону України "Про захист прав споживачів" - з дати розірвання (16.02.2020) договорів банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020 р., згідно заяви позивача, суд приходить до висновку, про неможливість нарахування пені за вищевказаних обставин на підставі ч. 5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Постановою Верховного суду у справі №757/51306/17 від 14.12.2021 року зазначено: "У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок, що «після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання. Однак при вирішенні спору судами не враховано, що виплата передбачених пунктом 1 договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. Після розірвання договорів банківського вкладу за судовим рішенням проценти не виплачуються, оскільки договірні зобов`язання, у тому числі і з виплати процентів, припиняються. Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після рішення суду, яким припинено договори вкладу, не застосовуються. Суди першої й апеляційної інстанцій помилково стягнули проценти за ставкою в розмірі 1 %, що зазвичай сплачується банком за вкладом «на вимогу» відповідно до вимог статті 1070 ЦК України». "

Судом встановлено, що 16.12.2020 року між ОСОБА_2 та АТ «Міжнародний інвестиційний банк» укладено Договори про розірвання Договору банківського вкладу (депозиту) від 17.11.2020р. Сторони визнали те, що вказані договори є розірваними з 16 грудня 2020 року (а. с. 24-25, т. 1).

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного суду від 21.12.2021р. у справі №369/7118/18, в якій Верховний Суд зазначив: «....За таких обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про часткове задоволення вимоги про стягнення пені за період з 02 липня 2017року до 09 січня 2018 року, оскільки у зв`язку з достроковим розірванням депозитних договорів за заявою вкладника від 04 серпня 2014 року з 10 серпня 2014 року між сторонами припинено правовідносини за цими договорами, тому частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини. "

Такий висновок міститься і в постанові Верховного суду від 08.12.2021 р у справі №757/26746/17, в якому суд дійшов до наступного: "У частині першій статті 1075 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час».

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20) зазначено, що «у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки у зв`язку з розірванням вищевказаних договорів банківських вкладів (депозит) за спільною згодою сторін від 16 грудня 2020 року між сторонами припинено правовідносини з цих договорів, тому частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тому, враховуючи вищенаведене та позиції викладені у постановах Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 650 778 978 гривень згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення строків повернення депозиту за договорів банківських вкладів (депозит) від 17.11.2020 є такі, що не підлягають задоволенню, так як були нараховані за період з 20.06.2021 року по 20.06.2022 року (після розірвання договорів депозиту 16.12.2022 року).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, а також поданим доказам кожного окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

При зверненні до суду з вказаними вимогами, позивач ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України "Про судовий збір").

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, що беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи і рішенням, а у випадках звільнення від сплати цих людей - це витрати держави, яку воно несе у зв`язку з рішенням конкретної справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ).

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ставки судового збору на час подачі вказаної позовної заяви у 2020 році встановлювалися в такому розмірі: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мінімум - 2 481 грн., максимум - 10 510,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 12 405 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 11, 15, 16, 202, 205, 216, 509,520,526,530,549, 591, 598, 610,611, 626, 628,631, 651-654, 665, 1058,1060, 1061ЦК України,ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність»,п. 3.3 глави 3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20), постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021р. у справі № 320/5115/17 ( провадження № 14-133цс20), п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про повернення безпідставно стягнутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) суму вкладів:

- за договором банківського вкладу (депозит) від 17.11.2020 року в розмірі 1 000 000 (один мільйон) доларів США;

- за договором банківського вкладу (депозит) від 17.11.2020 року в розмірі 1 000 000 (один мільйон) євро США;

- 31315 (тридцять одна тисяча триста п`ятнадцять) Євро 06 центів - трьох проценти річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022;

- 31315 (тридцять одна тисяча триста п`ятнадцять) доларів США 06 центів - трьох процентів річних нарахованих за період з 20.06.2021 по 20.06.2022.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Іван ІЛЬТЬО