Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2497/22
Провадження № 2/376/245/2023
"31" жовтня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Батовріної І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Борисевич Д.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,
Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.
В обгрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 04.02.2020 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії №1 ТОВ «Пост Фінанс» згідно наказу № 329-к від 03.02.2020р. Згідно наказу № 2660-к від 16.09.2020 р. відповідач, з 23.09.2020 р. був переведений на посаду начальника ПНФП філії № 1 та 23.09.2020 р. був ознайомлений з посадовою інструкцією начальника ПНФП філії № 1. Крім того, 23.09.2020 р. з відповідачем під час прийому на роботу, згідно ст. 135-1 КЗпП України, був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
20.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей».
Також, як зазначив представник позивача, що всі касові працівники безпосередньо обслуговують грошові кошти позивача та є матеріально відповідальними особами за отримані кошти в залежності від функціоналу (старший касир/касир).
28.10.2022 р. позивач здійснив виплату ОСОБА_2 грошові кошти на суму 75 600,00 грн., згідно видаткового касового ордеру № 1196 від 28.10.2022 р.
Також, позивач, на виконання вимог публічного договору (оферти) при виплаті грошових коштів ОСОБА_2 утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір на загальну суму 18 313,15 грн.
Згідно наказу № 2573-к від 19.09.2022 р. відповідача було звільнено з посади 20.09.2022 р. у зв`язку із втратою довіри, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. Після звільнення відповідач не відшкодував у повному обсязі завдану ним матеріальну шкоду, яка на день звернення до суду становить 93 913, 15 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань, а також відзив на позов відповідач до суду не надав.
У зв`язку з неявкою відповідача згідно вимог ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає провести розгляд справи, у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані позивачем письмові докази, в обгрунтування своїх вимог, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно наказу № 329-к від 03.02.2020 року, ОСОБА_1 був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії № 1 ТОВ «Пост Фінвнс» з 04.02.2020 р. (а.с.25).
Згідно наказу № 2660-к від 16.09.2020 р. відповідач, з 23.09.2020 р. був переведений на посаду начальника ПНФП філії № 1 (а.с.34)
23.09.2020 р. був ознайомлений з посадовою інструкцією начальника ПНФП філії № 1.(а.с.27-32)
Також, 23.09.2020 року між ТОВ «Пост Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с.26).
20.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (а.с. 11-14)
28.10.2022 р. позивач здійснив виплату ОСОБА_2 грошові кошти на суму 75 600,00 грн., згідно видаткового касового ордеру № 1196 від 28.10.2022 р. (а.с.18), однак фактично як встановлено судом ОСОБА_2 вказані грошові кошти не отримував та в касі товариства зазначені кошти відсутні.
Крім того, позивач, на виконання вимог публічного договору (оферти) при виплаті грошових коштів ОСОБА_2 утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір на загальну суму 18 313,15 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.19-23)
Згідно наказу № 2573-к від 19.09.2022 р. про припинення трудового договору, ОСОБА_1 було звільнено з посади 20.09.2022 р. у зв`язку із втратою довіри, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. (а.с.36)
Після звільнення відповідач на вимогу позивача не відшкодував добровільно у повному обсязі завдану ним матеріальну шкоду, яка на день звернення до суду становить 93 913, 15 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
За змістом ст. 135-1 КЗпП, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей.
Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Отже, ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою, з яким позивач у відповідності до ст. 135-1 КЗпП, 23.09.2020 року уклав Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Згідно Договору про повну матеріальну відповідальність, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіренних йому матеріальних цінностей; зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному чинним законодавством України порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, тощо.
За нормою ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України, та не подав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, зокрема по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.
Керуючись ст. 22 ЦК України, ст. ст. 130, 134,136 КЗпП України, ст. ст. 4, 76, 81, 141, 142, 280, 284, 353, 354, ЦПК України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.
Суддя Батовріна І.Г.