Номер провадження 2/754/267/23
Справа №754/216/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представниці позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідачки-1 ОСОБА_2 ,

відповідача-2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати недійсним, а саме фіктивним, внаслідок безгрошовості договір позики грошових коштів від 23 травня 2017 року, укладений між відповідачами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в березні 2019 року від ОСОБА_5 позивачу стало відомо про існування позову, поданого ОСОБА_3 щодо стягнення грошових коштів за договором позики, підставою для позову став договір позики грошових коштів від 23 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Як зазначено в тексті договору, позичальник бере в борг у позикодавця грошові кошти у сумі 780 000,00 гривень для вирішення скрутного матеріального становища доньки позичальника, яка є громадянкою Великобританії і постійно мешкає у Великобританії.

Оскільки йшла мова про сестру позивача, то останній запевняє, що ніяких матеріальних проблем його сестра ОСОБА_6 ніколи не мала і ніякі кошти їй від матері не передавалися. Мати позивача ( ОСОБА_5 ) живе дуже скромно і це ОСОБА_7 , на підставі договору довічного утримання, а до його укладення просто тому, що її рідна дочка, допомагала ОСОБА_5 грошима.

Позивач стверджує, що договір є недійсним внаслідок безгрошовості та зловмисної угоди між відповідачами.

Після смерті матері позивач є спадкоємцем першої черги, а тому боргові зобов`язання своєї матері повинен буде виплачувати саме він. Позивач не хоче повертати уявний борг.

Позивачу достеменно невідомо, на яких умовах було підписано договір, але він точно знає, що такий договір шкодить його інтересам.

Також з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів.

Відзив на позовну заяву відповідача-1

ОСОБА_5 визнає позов, та наполягає на тому, що гроші ні до, ні після підписання договору позики від 23 травня 2017 року ОСОБА_3 їй не передавалися, але вона вважає, що в укладенні оскаржуваного договору не було її умислу, а тільки правова безграмотність та в подальшому невдалий спосіб захисту в суді, який був обраний її адвокатом.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року заяву ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення доказів у справі № 754/216/22 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним залишено без задоволення.

Від позивача до суду, на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2022, надійшов супровідний лист з новою редакцією позовної заяви.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року скасовано та витребувано з банків ПАТ «Креді агриколь банк», «Райффайзен банк Аваль», АТ «Ощадбанк», АТ «Прокредитбанк», ПАТ «Кредобанк», АТ «УкрСиббанк», АБ «Укргазбанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Таскомбанк», ПАТ «Пумб», ПАТ «Перший інвестиційний банк», ПАТ «Альфабанк», ПАТ «Правекс банк», АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Універсал банк» інформацію щодо наявності в їхніх установах рахунків на ім`я ОСОБА_3 в період з 01 по 23 травня 2017 року, залишок та рух коштів по даним рахункам в цей період; витребувано у відділі обслуговування громадян № 4 (Деснянський район) інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування щодо ОСОБА_3 щодо суми заробітку для нарахування пенсії за період з січня 1999 року по травень 2017 рік включно.

07.06.2022 представником ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву.

18.07.2022 від ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

16.08.2022 до суду від ПАТ «Пумб» та АТ «УкрСиббанк» надійшла витребувана інформація.

17.08.2022 до суду від ПАТ «Кредобанк» надійшла витребувана інформація.

18.08.2022 до суду від ПАТ «Універсал банк» надійшла витребувана інформація.

26.08.2022 від АТ «Таскомбанк» надійшла витребувана інформація

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовлено.

02.09.2022 від ПАТ «Правекс банк» надійшла витребувана інформація.

16.09.2022 від АТ «ОТП Банк» надійшла витребувана інформація.

14.06.2023 представником позивача подано до канцелярії суду клопотання про витребування доказів.

29.08.2023 від ОСОБА_3 надійшла заява про долучення доказів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 вересня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Завгородньої Наталії Сергіївни про витребування доказів задоволено. Витребувано з Відділу обслуговування громадян № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо суми заробітку для нарахування пенсії за період з січня 1999 року по травень 2017 року включно.

23.10.2023 від ОСОБА_3 надійшла заява про долучення доказів.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

11.12.2023 від ОСОБА_3 надійшла заява про долучення доказів.

18.12.2023 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

Під час розгляду справи по суті представниця позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представниця відповідачки-1 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Відповідач-2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

23 травня 2017 року між ОСОБА_3 (позикодавцем) та ОСОБА_5 (позичальником) укладено договір позики, за умовами якого з метою вирішення скрутного матеріального становища доньки позичальника, яка є громадянкою Великобританії і постійно мешкає в Великобританії, позичальник бере в борг у позикодавця грошові кошти в сумі 780000,00 гривень, що на день - укладання даного договору еквівалентно 30000 доларам США. Гарантією повернення позики - є належна позичальнику на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Строк повернення позики - за вимогою позикодавця, який зобов`язаний письмово повідомити про це позичальника за два місяці до моменту повернення позики. Підписання позичальником даного договору позики свідчить про те, що позичальник грошові кошти у сумі 780000 гривень отримав від позикодавця в повному обсязі до підписання цього договору.

У 2018 році ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 871260 грн позики та втрат від інфляції.

ОСОБА_5 було пред`явлено зустрічний позов, в якому вона просила визнати договір позики недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що грошові кошти від ОСОБА_3 за договором позики не отримувались і договір позики підписано внаслідок навмисного введення в оману.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року у справі № 754/2511/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, первісний позов задоволено у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 871260,00 грн позики та втрати від інфляції, а також судовий збір в сумі 8712,60 грн.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення основної суми боргу за договором позики в розмірі 780 000 грн залишено без змін. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення інфляційних втрат змінено. Зменшено стягнуті з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати з 91 260 грн до 6240 грн. Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення зустрічних позовних вимог не оскаржувалися, тому в касаційному порядку не переглядалися.

Норми права та мотиви суду

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України).

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Неналежними сторонами в цивільному процесі будуть ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Неналежний позивач - це особа, якій не належить право вимоги по пред`явленому в суді позову, а неналежним відповідачем та особа, що не повинна відповідати по пред`явленому до неї в суді позову.

Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21 вказує, що суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі №761/26815/17).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За твердженням позивача, ОСОБА_4 , після смерті його матері (відповідачки-1 - ОСОБА_5 ) він може успадкувати боргові зобов`язання, тому договір позики, укладений між відповідачами, порушує його права та інтереси.

Слід зауважити, що підстав для відкриття спадщини, визначених положеннями ч. 1 ст. 1220 ЦК України, ні станом на момент подання позову, ні станом на момент ухвалення рішення у цій справі не виникло, оскільки смерть відповідачки-1 не настала і її не оголошено померлою.

Доводи позивача про те, що він є спадкоємцем за відповідачкою, є передчасними, до моменту відкриття спадщини.

Водночас можливе порушення прав позивача у майбутньому не створює для нього правових підстав для звернення до суду з цим позовом.

Позивач не є учасником договірних відносин між відповідачами, та не довів, що договір позики створює для нього будь-які правові наслідки чи порушує його суб`єктивні права та охоронювані законом інтереси.

У пункті 114 постанови Великої Палати верховного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20) зазначено: "Велика Палата Верховного Суду погоджується з позивачкою в тому, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити".

У цій справі судом встановлено, що позивач не довів порушення його суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у зв"язку з укладенням між відповідачами договору позики від 23.05.2017, а тому він є неналежним позивачем у цій справі. Це є самостійною підставою для відмови в позові.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9).

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у суду відсутні підстави для прийняття визнання відповідачкою-1 позову, оскільки ОСОБА_4 є неналежним позивачем у цій справі.

З огляду на зазначене, позовна вимога ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2-13, 16, 18, 43, 44, 48, 49, 76-83, 141, 258, 263, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , код РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачка-1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 28.12.2023.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак