КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року місто Київ.

Справа 361/2714/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1394/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 року про відмову у видачі судового наказу (у складі судді Радзівіла А.Г.)

в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення не виплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИ-СЕЙЛ" на її користь 28156 грн. 80 коп. не виплаченої заробітної плати.

Заява обґрунтована тим, що заявник, з 27 жовтня 2021 року працювала на посаді фахівця з методів розширення ринків збуту Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИ-СЕИЛ". Згідно штатного розпису боржника її посадовий оклад становив 6 500 (шість тисяч п`ятсот грн.), що підтверджується особовою карткою працівника. Позивач вказує, що вона сумлінно виконувала свої посадові обов`язки, жодних дисциплінарних стягнень до неї не застосовувалось. В березні місяці, а саме 04.03.2022 року за наслідками написаної заяви про звільнення заявник отримала трудову книжку з наказом про звільнення.

Всупереч Закону України "Про оплату праці" ТОВ "ПРИ-СЕЙЛ" не здійснило виплату нарахованої їй заробітної плати за жовтень, листопад, грудень, 2021 року та січень, лютий, березень 2022 року що сукупно складає 28156, 80 грн. (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят шість тисяч грн. 80 коп.).

Перемовини з керівництвом ТОВ "ПРИ-СЕЙЛ" результатів не дали.

Заявник зазначає, що беручи до уваги сутність порушення з боку боржника та його наслідки для заявника, належним вбачається стягнути з ТОВ "ПРИ-СЕЙЛ" суму нарахованої та невиплаченої заробітної плати в розмірі 28156, 80 грн. (двадцять вісім тисяч сто п`ятдесят шість тисяч грн. 80 коп.).

До заяви про видачу судового наказу заявник додала:

-Наказ № 15-к- про припинення трудового договору (контракту) від 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, зазначено виплатити компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 8 календарних днів за період роботи з 27.10.2021 року по 04.03.2022 року;

-Особову картку працівника дата заповнення 27.10.2021 року, фахівця з методів розширення ринків збуту, оклад 6500 грн.;

-Копію трудової книжки (а.с. 8-9) із відмітками про прийняття на роботу та звільнення;

-Копію картки платника податків на ОСОБА_1 ;

-Копію паспорта на ОСОБА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 29 листопада 2022 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суд апеляційну скаргу, якою просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що оскаржувана ухвала прийнята в порушення норм процесуального права.

Зазначає, що отримати довідку щодо нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати не вдалося у зв`язку з небажанням Боржником здійснити виплату їй заробітної плати.

Посилаючись на вимоги п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України вказує що суд під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу, не розглядає обґрунтованість заявлених вимог стягувачем по суті. Вважає, що після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу, може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, що є підставою для скасування судового наказу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

У порядку ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду , зазначені в п.1 ч.1 ст. 353 цього кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи .

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИ-СЕЙЛ" на її користь 28156 грн. 80 коп. заробітної плати

На підтвердження вимог заяви заявник додала:

-Наказ № 15-к- про припинення трудового договору (контракту) від 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, зазначено виплатити компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за 8 календарних днів за період роботи з 27.10.2021 року по 04.03.2022 року;

-Особову картку працівника дата заповнення 27.10.2021 року, фахівця з методів розширення ринків збуту, оклад 6500 грн.;

-Копію трудової книжки (а.с. 8-9) із відмітками про прийняття на роботу та звільнення;

-Копію картки платника податків на ОСОБА_1 ;

-Копію паспорта на ОСОБА_1 .

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" №14 від 23 грудня 2011 року роз`яснено, що до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Разом з цим на суд покладається обов`язок перевіряти, чи відповідає подана до суду заява про видачу судового наказу, вимогам ЦПК України, зокрема ст.163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено зокрема вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п 1ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі удового наказу, якщо заяву надано з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 цієї ж статті суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Колегією суддів встановлено, що до заяви не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що заявнику була нарахована заробітна плата 28 156, 80 грн. Навпаки зі змісту заяви вбачається, що підприємство не видає таку довідку оскільки не визнає право заявника на отримання такої заробітної плати.

Таким чином, судом встановлено, що заявником заявлено вимогу про стягнення заробітної плати, яка підприємством їй не нарахована, і роботодавець заперечує право особи на отримання такої заробітної плати, а тому суд приходить до висновку, що подано заяву в якій заявлено вимогу, що не передбачена ст. 161 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу.

Ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому , згідно ст. 375ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст..367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 26 січня 2023 року.

Головуючий О.В.Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик