Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/10344/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на малолітню дитину

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Семенцової Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом та просив змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з часу звернення до суду та до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.09.2001 він перебував у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , від якого мають двох дочок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03.05.2023 в справі № 295/2613/23 шлюб між ними розірвано. Судовим наказом № 295/2617/23 від 03.04.2023, виданим Богунським районним судом міста Житомира з нього стягнуто аліменти на користь відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 24.04.2023 в справі № 295/2624/23, зміненим постановою Житомирського апеляційного суду, з нього стягнуто аліменти на користь відповідача в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказав, що розмір аліментів за судовим наказом, які стягуються із нього на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 також необхідно зменшити до 1/6 частини всіх видів заробітку, що буде відповідати 1/3 частині всіх видів заробітку на користь двох дітей. Виходячи із наведеного, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено обстави, яким чином та в якому розмірі безпосередньо відповідач здійснює матеріальне забезпечення дитини та в якому розмірі виконує свій обов`язок щодо забезпечення дитини та чи зберігається визначений законом принцип рівності часток обох батьків в забезпеченні дитини. Вважає, що в даному випадку матір зловживає своїми правами на отримання матеріального забезпечення батьком всіх потреб дитини та в свою чергу не вживає жодних дій по працевлаштуванню для забезпечення фінансової підтримки дитини, а збільшивши розмір з визначеного законом розміру 1/3 частини всіх заробітків на двох дітей до 1/4 та 1/6 частини, намагається уникнути участі у забезпеченні дитини зі свого боку. Зазначає, що стягнення аліментів відбувається із грошового забезпечення ОСОБА_1 та додатково з пенсійного забезпечення та має бути здійснено перерахунок аліментів на період з 25.03.2023 по 31.08.2023 в сумі 26339, 73 грн. Загальна сума аліментів за таких обставин в 10 разів перевищує мінімальний розмір аліментів. Тому вважає, що сума стягнення за судовим наказом підлягає зменшенню до 1/6 частини всіх видів заробітку, що буде відповідати 1/3 частині всіх видів заробітку на користь двох дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що позивач обізнаний з тим, що їх малолітня дитина дочка ОСОБА_6 має вроджену ваду розвитку сечовідної системи, перебуває під наглядом лікарів, проходить лікування та обстеження двічі на рік. Окрім лікування дитина потребує харчування, одягу, розвитку, зокрема, поглибленого вивчення англійської мови, математики, придбання канцелярських та інших товарів, пов`язаних з навчанням. Вказує, що позивач не наводить підстав для зменшення розміру аліментів, що відповідало б вимогам ст. 192 СК України. До того ж аліменти на утримання повнолітньої дитини позивач має сплачувати до 30.06.2024 і з того часу його матеріальний стан покращиться на суму близько 8 000гривень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 01.09.2001 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох дочок: повнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03.05.2023 року в справі № 295/2613/23 шлюб розірвано.

Судовим наказом Богунського районного суду міста Житомира від 03.04.2023 в справі № 295/2617/23 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.03.2023 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 24.04.2023 у справі № 295/2624/23, зміненим постановою Житомирського апеляційного суду від 03.07.2023 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.03.2023 та до закінчення дочкою навчання в Поліському національному університеті, тобто до 30.06.2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд вказав, що судом не встановлено наявності визначених ч. 1 ст. 192 СК України обставин, які можуть бути підставою для зміни стягнутого судом розміру аліментів, так як у матеріалах справи відсутні письмові докази з інформацією про розмір доходу позивача на час видання судового наказу й на теперішній час. Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми переконливими доказами, що після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів у нього погіршилося матеріальне становище, а тому дійшов висновку, що позов не ґрунтується на вимогах закону та відмовив у його задоволенні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , позивач вказав, що оскільки постановою Житомирського апеляційного суду, з нього стягнуто аліменти на користь відповідача в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, тому необхідно зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини всіх видів заробітку, що буде відповідати 1/3 частині всіх видів заробітку на користь двох дітей.

Колегія суддів зазначає, що положеннями статті 192 СК України визначено підстави для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду

від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 у справі № 682/2454/22-ц.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зміни матеріального стану ОСОБА_1 . Отже, місцевий суд обгрунтовано зазначив, що посилання позивача на те, що з нього рішенням суду стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 не можна розцінювати як погіршення його матеріального становища.

До того ж, виходячи із аналізу мотивувальної частини постанови Житомирського апеляційного суду від 03.07.2023, якою з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, вбачається, що визначаючи вказаний розмір аліментів, апеляційний суд врахував, що за судовим наказом Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів його заробітку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Сімейним кодексом України не визначено розміру аліментів (частки доходу), який може бути стягнуто з платника аліментів на двох дітей, а також у даному випадку аліменти на кожну з дочок стягнуто окремим судовим рішенням та з різних підстав, а саме на утримання неповнолітньої дитини та на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Після закінчення терміну навчання повнолітньою дочкою в Поліському національному університеті, тобто після 30.06.2024 року граничного строку стягнення з ОСОБА_1 аліментів на старшу дочку, зменшення судом розміру аліментів на малолітню дочку з 1/4 до 1/6 частини з указаних позивачем підстав призведе до необхідності звернення ОСОБА_2 до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів з 1/6 до 1/4 частини та доведення нею існування передбачених ст. 192 СК України умов, за яких таке збільшення можливе, а саме погіршення її матеріального становища або покращення матеріального становища платника аліментів, при тому, що припинення виплати аліментів на період навчання старшої дочки не відноситься до зазначених умов.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не доведено погіршення матеріального становища платника аліментів.

Крім того, позивачем не додано доказів погіршення його стану та не наведено відповідних мотивів, а також не вказано про зміну сімейного стану, що в розумінні положень ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, при вирішенні спору місцевим судом у даній справі правильно встановлено відсутність підстав для зміни розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану, а також погіршення здоров`я.

Виходячи із наведеного, вирішуючи спір, суд першої інстанції, оцінивши наявні у справі докази, та встановивши, що під час визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було враховано наявність обов`язку зі сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши обгрунтування позовної заяви та подані докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України, що узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, та відмову у задоволенні позовних вимог.

Сукупний розмір аліментів на утримання спільних із відповідачкою дітей за двома судовими рішеннями, ухваленими з різних підстав, не перевищує розмір 50% доходу позивача, що передбачено чинним законодавством. Водночас, в законі відсутня вказівка на встановлення розміру аліментів на двох дітей в сукупності в розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів за наведених обставин (за різними судовими рішеннями за різних правових обставин та підстав). А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Вернидуба Д.В. щодо необхідності дослідження матеріального становища ОСОБА_2 , оскільки вимоги позовної заяви не містять вказівки на покращення матеріального становища відповідачки та зміну розміру аліментів з цих підстав.

Також колегія суддів не бере до уваги посилання представника скаржника на те, що розмір аліментів в 10 разів перевищує мінімальний розмір аліментів, оскільки положеннями ч. 4 ст. 161 ЦПК України визначена максимальна межа розміру аліментів за судовим наказом - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Посилання представника заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та оцінкою ним доказів. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у зазначених заявником справах та справі, яка є предметом апеляційного перегляду, встановлено різні фактичні обставини.

Разом з тим рішення суду першої інстанції не може бути залишено без змін та підлягає скасуванню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.

Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України.)

Враховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі, вона є справою що виникають із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.18-26).

За таких обставин порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України та постановлення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390,391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.12.2023.

Головуючий Судді: