ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Харків

справа №642/2297/23

провадження №22-ц/818/2175/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого Маміної О.В.

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про повернення незаконно утриманих коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2023 року , постановлене суддею Петровою Н.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом, в якому просив зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути кошти ОСОБА_1 в розмірі 4,07 грн., які всупереч закону отримав відповідач.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції незаконно відмовлено у задоволенні позову, не взято до уваги, що відповідач списав ці кошти в рахунок погашення іншого боргу. Також Банк не довів наявність права на утримання процентів за переведення було передбачено договором.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 надав свою згоду на проведення Банком дебетових переказів зі сплати вказаних вище платежів з усіх поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, а також тих, що будуть відкриті в майбутньому, у валюті Кредиту для виконання зобов?язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів передбачених Договором, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за таким договором (договорами). Тому підстав для задоволення позову не має.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, з метою отримання банківських послуг 31.03.2023 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно якої відповідачу відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 .

У заяві зазначено, що позивач ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач ОСОБА_1 ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що також підтверджується підписом позивача у анкеті заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді.

Згідно заяви ОСОБА_1 підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому в письмовій формі (а.с.96-107).

Факт отримання картки ОСОБА_1 підтверджується також копією роздруківки довідки з особистого кабінету позивача ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», сформованої системою самообслуговування Приват24 (а.с.5-6).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись й інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи оферту Банку відповідач підписом у заяві визнає та погоджується на запропоновані Банком умови.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторонами досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог договору.

Згідно зі ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Із визначенням, яке міститься в ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами є публічними.

Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Укладения між банком та позивачем саме вказаного виду договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що позивач своїм підписом приєднується і зобов?язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають Договір банківського обслуговування.

Позивач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Позивача у заяві.

В Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 31 березня 2023 року, підписаної позивачем, чітко міститься розділ, що регулює порядок повернення кредиту, в т.ч. і шляхом проведення договірного списання.

Так в п.15.6 Правил встановлено, що сторони узгодили, що виконання Клієнтом зобов?язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті на користь Банку за будь-яким договором, в т.ч. кредитним, укладеним між Клієнтом та Банком, може здійснюватися шляхом іпіціювання Банком дебетового переказу з усіх поточних рахунків Клієнта в терміни та в межах сум, що підлягають сплаті Банку за таким договором (договорами) та/або у разі прострочення таких платежів (а.с.104).

Підписанням цього Договору, ОСОБА_1 надав свою згоду на проведення Банком дебетових переказів зі сплати вказаних вище платежів з усіх поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, а також тих, що будуть відкриті в майбутньому, у валюті Кредиту для виконання зобов?язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, комісійних винагород, неустойки та інших платежів передбачених Договором, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за таким договором (договорами).

Так, статтею 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Пункт 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунку в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 визначає договірне списання як списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручения, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 6.1 - 6.6. вказаної Інструкції банк обумовлює своє право на здійснення договірного описання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, необхідну банку для списання коштів з рахунку платника. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст.1071 ЦК України відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово користувався послугами АТ КБ "Приватбанк" і має невиконані кредитні зобов`язання згідно укладеного договору №SAMDN2603 від 23.04.2007p.

Вказане підтверджується роздруківкою довідки, сформованої системою самообслуговування Приват24 з особового кабінету ОСОБА_1 , та не оспорюється самим позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для стягнення грошових коштів з карткового рахунку на погашення відсотків, комісії чи іншої заборгованості спростовується умовами визначеними в підписаній позивачем анкеті-заяві, яка відсилає до Умов та Правил надання Банківських послуг, де в п.15.6 зазначено, що сторони погодили право Банку ініціювати списання з усіх карткових рахунків кошти на погашення дебітових рахунків.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю.Тичкова