КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/5078/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 361/96/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Рейнарт І.М., Немировської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Андрієнком Сергієм Володимировичем на додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Василишина В.О.,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду активів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем,

встановив:

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 500 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, 04 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - Андрієнко С.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду частково, а саме в частині рішення про задоволення заяви частково, про стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 15 500 грн., та про відмову у задоволенні у іншій частині, та змінити його в частині присудження суми витрат до стягнення, а саме стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 38 100 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не були задоволені вимоги про відшкодування фактично понесених витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 22 600 грн. Однак, мотивувальна частина додаткового рішення щодо відмови у задоволенні заяви в повному обсязі ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 38 100 грн. носить формальний характер, та в цілому не узгоджується з іншими доказами, які свідчать про надання правової допомоги на суму 38100 грн. саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 , який хоча і дійсно здійснював платежі на банківський рахунок адвоката за рахунками на сплату гонорару, виставленими адвокатом, але в інтересах саме ОСОБА_1 .

Посилається на те, що у даній справі адвокат Андрієнко С.В. надавав правничу допомогу саме відповідачу ОСОБА_1 , який є моряком та час від часу виконує обов`язки першого помічника капітана на суднах іноземного торгового флоту, у зв`язку з чим переважну частину часу перебуває за кордоном України, що підтверджується копією закордонного паспорту та паспорту моряка ОСОБА_1 . Для здійснення представництва його інтересів на території України ОСОБА_1 видавав нотаріально посвідчені довіреності своєму батькові ОСОБА_3 . Діючи від імені та в інтересах довірителя ОСОБА_1 , його довірена особа батько ОСОБА_3 дійсно здійснював платежі по рахунках адвоката Андрієнка С.В. зі свого власного банківського рахунку, що і відображено у платіжних документах, на які звернув увагу суд першої інстанції.

При цьому, належить взяти до уваги, що ОСОБА_3 є літньою особою, ІНФОРМАЦІЯ_1 (69 років), та для здійснення платежів, звертався до установи банку, де платіжний документ формував працівник банку, який діяв відповідно до інструкції, а тому ігнорував дані поданого платником рахунку на оплату правової допомоги, виписаного на ім`я ОСОБА_1 та формально зазначав платником ту особу, яка безпосередньо звернулася в банк, не уточнюючи, в чиїх інтересах здійснювався платіж. В той же час, якщо дослідити документи, які стосуються розрахунків між адвокатом та особою, якій надавалася правова допомога, можливо дійти обґрунтованого висновку, що здійснені ОСОБА_3 платежі повністю узгоджуються з іншими документами, а саме з договором про правову допомогу, звітом, актом надання правової допомоги, рахунком на оплату правової допомоги, в яких спільними є періоди надання правової допомоги, суми гонорару за надану правову допомогу, на які прямо вказане посилання у (неналежних, на думку суду першої інстанції) платіжних документах.

Звертає увагу на те, що всі вищезазначені обставини могли б бути з`ясовані судом, а суперечності зняті, якби суд першої інстанції призначив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні. Проте ні відповідач, ні його адвокат не повідомлялися судом про призначення судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2020 року позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з нього заборгованість по оплаті вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі - 25 530 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі - 1921 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.

У лютому 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до АТ «ОГС «Київоблгаз», у якій просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду Актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем Броварського відділення АТ «ОГС «Київоблгаз», зафіксоване у протоколі засідання № 1752 від 17 вересня 2019 року наступного змісту: «по питанню порядку денного прийнято рішення задовольнити акт порушення № 843 від 18 лютого 2019 року та нарахувати необлікований об`єм з дати перевірки 18 жовтня 2018 року по дату зняття лічильника 18 лютого 2019 року», а також стягнути судові витрати.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду в порядку спрощеного позовного провадження справи задоволено.

Ухвалено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінити судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2021 року у справі призначено комплексну судову інженерно-технічну трасологічну експертизу з експертною повіркою засобу вимірювальної техніки, на вирішення якої поставлені відповідні питання. Провадження зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 19 липня 2022 року.

В судовому засіданні 19 липня 2022 року були присутні представник позивача Регеша А.В. та представник відповідача Андрієнко С.В. , в судовому засіданні була оголошена перерва до 11 год. 30 хв. 26 липня 2022 року, про що представники учасників справи повідомлені особисто під розписку.

22 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - Андрієнко С.В. подав заяву про включення до складу судових витрат сум по оплаті професійної правничої допомоги, наданої адвокатом, пов`язаної з розглядом справи, що складає 38 100 грн., які підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, разом з доказами (копії фіскального чеку та накладної Укрпошти) про направлення позивачу.

В судове засідання 26 липня 2022 року представник позивача не з`явився.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року у задоволенні позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про відшкодування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи» про визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем - задоволено .

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних системБроварського відділення АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», оформлене протоколом № 1752 від 17 вересня 2019 року.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі - 21 434 грн. ( витрати по сплаті судового збору та по оплаті проведення експертизи).

26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Андрієнка С.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо розподілу судових витрат, а саме - стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на свою користь грошову суму у розмірі - 38 100 грн. на відшкодування понесених витрат, разом з доказами (фіскальний чек та накладну Укрпошти) про направлення позивачу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року призначено заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи).

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 500 грн.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що

Андрієнко С.В. є адвокатом і має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4989 від 29 травня 2012 року. 24 січня 2020 року адвокатом Андрієнко С.В. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Броварському міськрайонному суді Київської області. Відповідно до звіту про надання правової допомоги за січень 2020 року та акту надання послуг № 09 від 29 лютого 2020 року вартість наданих послуг правової допомоги становить 15 500 грн. Відповідно до платіжного доручення @2PL123465 від 05 березня 2020 року у рахунок оплати правової допомоги за договором від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 сплачено - 15 500 грн.

Згідно зі звітом про надання правової допомоги за березень-липень 2020 року та актом про надання послуг № 21 від 31 липня 2020 року вартість наданої правової допомоги складає - 5700 грн. Дублікат квитанції № 0.0..1 від 04 серпня 2020 року та платіжне доручення № @2PL851717 від 05 серпня 2020 року про перерахування на рахунок адвоката Андрієнка С.В. грошових коштів у розмірі - 5700 грн., судом до уваги не прийнято, так як відправником коштів є ОСОБА_3 , який не є особою, інтереси якої представляє адвокат Андрієнко С.В.

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за серпень 2020 року-квітень 2021 року та акту надання правової допомоги № 7 від 30 квітня 2021 року вартість наданих послуг складає - 7600 грн. Згідно з платіжним дорученням № @2PL80009 від 26 травня 2021 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 7600 грн., призначення платежу правова допомога ОСОБА_3 . Відповідно до звіту про надання правової допомоги з травня 2021 по липень 2021 року та акту надання правової допомоги № 11 від 31 липня 2021 року надані послуги адвокатом складають - 2600 грн. Згідно з платіжним дорученням № @2PL160138 від 05 серпня 2021 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 2600 грн., призначення платежу правова допомога ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту про надання правової допомоги серпень 2021 року - липень 2022 року та акту надання правової допомоги № 03 від 19 липня 2022 року надані послуги адвокатом складають - 6700 грн. Згідно з платіжним дорученням № @2PL576003 від 20 липня 2022 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 6700 грн., призначення платежу правова допомога ОСОБА_3 . Відповідно до квитанції від 20 липня 2022 року платником грошових коштів на рахунок адвоката Андрієнка С.В. також є ОСОБА_3 .

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення частково, суд виходив з того, що учасником у справі та особою, чиї інтереси представляє адвокат Андрієнко С.В., є ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 не є учасником справи, отже понесені ним витрати відшкодуванню не підлягають. Тому суд дійшов висновку про стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі - 15 500 грн., вказані витрати є підтвердженими належним доказом. В іншій частині витрат - відмовлено з огляду на недоведеність їх безпосереднього понесення ОСОБА_1 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає матеріалам справи та зроблений з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 рокуу справі № 758/6777/21 вказано, що аналіз положень статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

ЦПК України визначає обов`язок суду для вирішення питання про судові витрати призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів, якщо справа не слухається в письмовому провадженні (частини друга, третя статті 246 ЦПК України). Отже, законодавець визначив обов`язок суду призначити заяву сторони про розподіл судових витрат в судове засідання, якщо справа розглядалася з призначенням її до розгляду по суті в судових засіданнях (не в письмовому провадженні), за наслідком проведення якого має бути прийнято відповідне процесуальне рішення (додаткова постанова, додаткова ухвала).

Однак, у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 246 ЦПК України, слід взяти до уваги, що судом під час розгляду справи по суті питання про розподіл судових витрат не розглядалося на засадах змагальності та рівності, оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат сторонами не були подані до закінчення судових дебатів чи внаслідок залишення позову без розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Отже, у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення частини четвертої статті 270 ЦПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Враховуючи, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року ухвалене за результатами розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, то відповідно до вищевказаних вимог ЦПК України заява ОСОБА_1 , подана представником Андрієнком С.М. , підлягала розгляду у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін, адже відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Проте, в порушення вищенаведеного, суд першої інстанції розглянув заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Андрієнка С.В. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного додаткового судового рішення відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України - розгляд справи за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, оскільки в даному випадку таке повідомлення було обов`язковим.

Вирішуючи питання щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За висновком, викладеним у пунктах 43, 44 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив наступне.

« Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

У цій справі позивач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.

Беручи до уваги те, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає висновку, викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».

Суд вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини п`ятої статті ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.

У справі, що переглядається, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись, в тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц), дійшов висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.»

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, повноваження адвоката Андрієнка С.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4989, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.05.2012 року № 23-20-24), як представника відповідача ОСОБА_1 підтверджується ордером серії КВ № 409892 від 24.01.2020 року.

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за січень 2020 року та акту надання послуг № 09 від 29 лютого 2020 року вартість наданих послуг правової допомоги становить 15 500 грн.

Відповідно до платіжного доручення @2PL123465 від 05 березня 2020 року у рахунок оплати правової допомоги за договором від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 сплачено - 15 500 грн.

Згідно зі звітом про надання правової допомоги за березень-липень 2020 року та актом про надання послуг № 21 від 31 липня 2020 року вартість наданої правової допомоги складає - 5700 грн. Сплата зазначених витрат підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 04 серпня 2020 року та платіжним дорученням № @2PL851717 від 05 серпня 2020 року про перерахування на рахунок адвоката Андрієнка С.В. грошових коштів у розмірі - 5700 грн.

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за серпень 2020 року-квітень

2021 року та акту надання правової допомоги № 7 від 30 квітня 2021 року вартість наданих послуг складає - 7600 грн.

Згідно з платіжним дорученням № @2PL80009 від 26 травня 2021 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 7600 грн., призначення платежу правова допомога ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту про надання правової допомоги з травня 2021 по липень 2021 року та акту надання правової допомоги № 11 від 31 липня 2021 року вартість наданих послуг адвокатом складає - 2600 грн.

Згідно з платіжним дорученням № @2PL160138 від 05 серпня 2021 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 2600 грн., призначення платежу - правова допомога ОСОБА_3 .

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за серпень 2021 року - липень

2022 року та акту надання правової допомоги № 03 від 19 липня 2022 року вартість наданих послуги адвокатом складає - 6700 грн.

Згідно з платіжним дорученням № @2PL576003 від 20 липня 2022 року на рахунок адвоката Андрієнка С.В. надійшли грошові кошти у розмірі - 6700 грн., призначення платежу правова допомога ОСОБА_3 .

Відповідно до квитанції від 20 липня 2022 року платником грошових коштів на рахунок адвоката Андрієнка С.В. також є ОСОБА_3 .

Згідно з копіями довіреностей від 20 липня 2017 року та від 05 липня 2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., зареєстрованих в реєстрі за № 1318 та за № 746, позивач ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 , вести його справи по захисту його прав, бути представником перед фізичними та юридичними особами, для чого уповноважив його, зокрема, підписувати від його імені усі документи, в тому числі заяви, позовні заяви, сплачувати необхідні платежі.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, оскільки усі надані представником ОСОБА_1 - Андрієнком С.В. докази підтверджують сплату витрат за надання правової допомоги адвокатом на виконання договору № ФО-06/2020 про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року, укладеного між адвокатом Андрієнком С.В. та Висоцьким В.К.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази про оплату правової допомоги адвоката Андрієнка С.В., не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному відповідачем розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати вимогам ч. 3 ст. 141 ЦПК України та критерію розумної необхідності таких витрат, а тому доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення зазначених судових витрат відповідача у повному обсязі - 38 100 грн. колегія суддів відхиляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат повинен врахувати : чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, відсутністю заперечень позивача щодо розміру заявлених позивачем витрат, вимоги ч. 3 ст. 141 ЦПК України щодо необхідності врахування при вирішенні питання про розподіл судових витрат, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката в сумі 38 100 грн. є завищеними, непропорційними з предметом спору, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Зокрема, апеляційний суд враховує, що :

- предметом основного позову, у задоволенні якого позивачу АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» судом відмовлено, було відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі - 25 530 грн. 80 коп.; предметом зустрічного позову ОСОБА_1 , який було судом задоволено, - визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду Актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем Броварського відділення АТ «ОГС «Київоблгаз», зафіксоване у протоколі засідання № 1752 від 17 вересня 2019 року;

- зміст викладених обставин та доводів у відзиві на позовну заяву, вартість складання якого визначена адвокатом в 3000 грн., та зміст зустрічної позовної заяви, вартість складання якої визначено адвокатом в 5000 грн., в більшості є аналогічними, містять однакові доводи щодо незаконності рішення комісії;

- відображення у звітах про надання правової допомоги від 31.07.2020 року та від 30 квітня 2021 року щодо підготовки адвоката до участі у судових засіданнях та результатів судових засідань - не відповідає та суперечить матеріалам справи, оскільки 30 березня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 05 травня 2020 року, 06 листопада 2020 року адвокатом Андрієнком С.В. були подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням в Україні карантину та у зв`язку з хворобою адвоката.

Відтак, зазначення у звітах про надання відповідачу таких послуг як «підготовка адвоката до судових засідань» 31 березня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 20 травня 2020 року, 06 листопада 2020 року, вартістю 800 грн. кожна, як і про участь у цих судових засіданнях, вартістю по 200 грн. за засідання, є безпідставним;

- вказівка у звітах про представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 24 червня 2020 року, 19 серпня 2020 року, 16 грудня 2020 року, 02 квітня 2021 року також є безпідставною, оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи довідок секретаря судових засідань, в судове засідання 24 червня 2020 року сторони не з`явились, 19 серпня 2020 року справу було знято з розгляду через відпустку судді, 16 грудня 2020 року та 02 квітня 2021 року справу було знято з розгляду у зв`язку із посиленням у суді карантинних заходів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що заявлена представником відповідача сума до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 38 100 грн. є непропорційною до предмета позову, не відповідає обсягу фактично наданих адвокатом послуг відповідачу ОСОБА_1 , оскільки зазначення у звітах адвокатом про підготовку та участь у вищевказаних судових засіданнях суперечить матеріалам справи, розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій , обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу - на суму 17 000 грн.

Враховуючи вимоги ч.1, ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про скасування оскаржуваного додаткового рішення та ухвалення нового судового рішення про стягнення з позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу на суму 17 000 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Андрієнком Сергієм Володимировичем - задовольнити частково.

Додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2022 року - скасувати та прийняти постанову:

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000 ( сімнадцять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Рейнарт І.М.

Немировська О.В.