Номер провадження: 22-ц/813/7132/23
Справа № 523/6891/23
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2023, у складі судді Кремер І.О.,

встановив:

В квітні 2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 30 034,86 грн., з яких 24 449,14 грн. заборгованість за кредитом, 5585,72 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 08.11.2011, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком - Договір, про що свідчить підпис її у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 має заборгованість в розмірі 30034,86 грн., яка складається з наступного: 24449,14 грн. заборгованість за кредитом; 5585,72 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що 08.11.2011 між банком та відповідачем було погоджено та підписано Довідку про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Отже, власним підписом відповідач засвідчив, що він ознайомлений з відповідними документами, а тому повністю погодився з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідач відповідно до вказаної заяви отримав кредитну картку, для чого було відкрито картрахунок із встановленням початкового кредитного ліміту та базовою процентною ставкою за кредитом в розмірі 36% на рік. Отже, правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 не можуть бути застосовані.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів, штрафів та пені, а тому в іншій частині рішення не переглядається.

Матеріали справи свідчать, що 08.11.2011 ОСОБА_1 заповнила та підписала заяву, якою погодилась на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» зазначено, що базова процентна ставка становить 36% з розрахунку 360 днів на рік.

Позивачем до матеріалів справи було додано Паспорт споживчого кредиту від 05.10.2021, у якому зазначена валюта кредиту, кредитний ліміт, пільговий період, строк кредитування, процентна ставка у пільговий період, базова процентної ставки, вартість кредиту, розміру щомісячних платежів та термін їх внесення, а також про розмір пені та штрафу за порушення умов кредитування.

Паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 був підписаний з використання ОТР пароля 05.10.2021 року.

З наявної в матеріалах справи Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов Договору б/н ОСОБА_1 було видано кредитні картки, останню кредитну картку за № НОМЕР_1 видано 23.12.2020 терміном до 11/24.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, вбачається, що кредитний ліміт перевипущеної картки неодноразово змінювався.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримувала від банку кредитні кошти та користувався ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення ним коштів банку.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено вище, відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» відповідач погодив умови кредитування.

Вказана довідка містить умови щодо розміру процентної ставки, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів від заборгованості.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не були погоджені умови договору щодо нарахування та сплати процентів, тому кошти в розмірі 5 585,72 грн. помилково не стягнуті судом, рішення в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову про стягнення процентів.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів скасувати, ухвалити нове.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2023 в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення процентів скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за процентами в розмірі 5 585,72 грн, судові витрати в розмірі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева