Справа № 199/3792/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 19.11.2020 року близько 17 год. 20 хв. в Дніпропетровській обл., Амур-Нижньодніпровському р-н., м. Дніпро, по вул. Передовій сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 530 D» р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка від отриманих травм померла в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова».

Відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.07.2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 3 (три) роки.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками загиблої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження. У зв`язку зі смертю матері, позивачці ОСОБА_1 спричинена шкода, яка проявилася у понесених витратах на лікування, а позивачці ОСОБА_2 (яка на момент ДТП (19.11.2020 року) була неповнолітня) - у втраті годувальника.

Станом на дату настання ДТП 19.11.2020 року, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, не була застрахована, що підтверджується витягом із Централізованої бази даних МТСБУ.

Згідно з підпунктом "а" п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

09.12.2021 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України представником позивача за довіреностю ОСОБА_5 скеровано Повідомлення про ДТП із додатками від 29.11.2021 року та заяви на виплату страхового відшкодування із усіма необхідними документами.

Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог, містились:

89 514,98 грн. страхового відшкодування понесених витрат на лікування;

180 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

9 180,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання.

Станом на дату подачі позову жодних виплат страховик не здійснив.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 80 000,00 грн. страхового відшкодування, як грошової компенсації за витрати на лікування, та 30 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 180 000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України надав до суду відзив, у якому зазначив, що відповідно до змісту позову 09.12.2021 року до Моторного транспортного страхового бюро України представником позивача за довіреністю Мелехом Дмитром

Орестовичем скероване повідомлення про ДТП із додатками від 29.11.2021 року та заяви на виплату страхового відшкодування із усіма необхідними документами. Станом на дату подачі позову жодних виплат страховик не здійснив.

Разом із тим, як вбачається із долучених до матеріалів цивільної справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування від 29.11.2021 року до вказаних заяв, позивачами чи їх представником не подано документів, передбачених п.п. а); е) п. 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме свідоцтва про народження позивачів та документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Листами №3-01-а/7489 від 01.03.2021 року, №3-01-а/17657 від 19.05.2021 року Моторне транспортне страхове бюро України повідомляло позивачів про необхідність долучення зазначених документів, оригінал документів, що підтверджує витрати на поховання та оригінали документів (чеки квитанції, прибуткові касові ордери з інформацією ПІБ платника, який здійснював витрати на лікування загиблої), якими підтверджується витрати на придбання ліків, зазначених у витязі з історії хвороби, та витрати пов`язані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах.

Документи, зазначені у листах №3-01-а/7489 від 01.03.2021 року, №3-01-а/17657 від 19.05.2021 року, позивачами та їх представником не були надані до МТСБУ.

Відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Таким чином, ненадання позивачами документів, визначених у листах №3-01-а/7489 від 01.03.2021 року, №3-01-а/17657 від 19.05.2021 року, позбавило можливості МТСБУ прийняти рішення про здійснення регламентної виплати у встановлений п. 36. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк.

Крім того, щодо відшкодування понесених витрат на придбання медичних препаратів та лікарських засобів ОСОБА_1 , представник відповідача зазначив, що до матеріалів справи, в якості доказів на підтвердження понесених витрат на придбання медичних препаратів та лікарських засобів залучені фіскальні чеки (35 шт.) на загальну суму 89514 грн. 98 коп.

Разом із тим, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування від 29.11.2021 року, де її представник ОСОБА_5 зазначає, що водієм (причетним до ДТП) відшкодовано витрати на лікування в сумі 10000 грн. та 3000 доларів США (станом на 29.11.2021 року курс НБУ складає 27.1033 грн. за 1 долар США = 81309 грн. 90 коп.), а тому при розрахунку суми регламентної виплати 91309 грн. 90 коп. не підлягають відшкодуванню.

Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача вважає, що позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Моторного транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в розмірі 260000,00 грн. подана передчасно, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачі у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.07.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 19 листопада 2020 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 530 D» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух в темний час доби, при увімкненому міському освітленні, по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю вул. Передовій з боку вул. Полтавське шосе в напрямку вул. Донецьке шосе у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, проїжджа частина якої має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

У ході руху водій ОСОБА_3 , проявляючи злочинну самовпевненість, здійснюючи рух з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкості 50 км/год, рухаючись зі швидкістю приблизно 47…55 км/год., легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.1. та дорожньою розміткою 1.14.1., не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась нерегульованим пішохідним переходом, зліва на право відносно руху автомобіля, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходу, яка рухається по нерегульованому пішохідному переходу, в результаті чого в районі буд. 239 по вул. Передовій в м. Дніпро здійснив наїзд передньою частиною автомобіля «BMW 530 D», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_4 , після чого не зупиняючись покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій автомобіля «BMW 530 D», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.10 (а), 12.4, 12.9 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.10. (а).: У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

п. 12.4.: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9 (б).: «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и"»;

п. 18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: м`якого рубця у лобній ділянці праворуч, синця на повіках правого ока із переходом на виличну ділянку, крововиливу у правій лобно-тім`яно-скронево-очничній ділянці м`яких покривних тканин голови, уламкового перелому лобної кістки праворуч з переходом на кістки черепу праворуч, переломів кісток правої гомілки та гілки лобкової кістки праворуч, крововилив у м`язах та жировій клітковині правих гомілки та стопи, рани на правому плечі, синця на правому передпліччі, синця на правому стегні, синця на правій гомілці та стопі, синця та садна на лівій стопі, що у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечних для життя, що призвели до настання смерті.

Смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14 годині 30 хвилин в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарні ім. І.І. Мечникова» ДОР, за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів кісток черепу, тазу та гомілки праворуч, котра, у своєму перебігу, ускладнилася поліорганною недостатністю.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.12.2020 року, виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції, померла ОСОБА_4 .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини" (п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).

Разом із тим, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавач шкоди.

Разом із тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Судом встановлено, що станом на дату ДТП, ОСОБА_3 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, а отже відповідно до ч. 27.2 ст. 27 та п. а, ч. І, ст. 41 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004 р. Моторно (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду.

Відповідно до п. а, ч. І. ст. 41 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1, ст. 35 Закону України N 1961-ІУ від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: "Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування".

Як встановлено судом керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., 29.11.2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування.

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 180 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р.: "Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів із дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)".

Проте, відповідач не здійснив регламентну виплату в строки встановлені п. 36.2, ст. 36 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.02.2004 року вбачається, що померла ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка станом на момент ДТП (19.11.2020 року) була неповнолітньою.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП, у якій загинула ОСОБА_4 , застрахована не була, тому МТСБУ повинно виплатити страхове відшкодування ОСОБА_2 .

Що стосується суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 19.11.2020 року.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про Державний бюджет на 2020 рік" мінімальна заробітна плата з 1 вересня 2020 року становила - 5000 гривень.

Таким чином, розрахунок страхового відшкодування (регламентної виплати) виглядає наступним чином (5000 х 36 = 180000 грн.)

Отже, ОСОБА_2 , належить відшкодування пов`язане зі втратою годувальника у сумі 180 000,00 гривень.

Стосовно позовної вимоги про стягнення із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 80 000,00 грн. страхового відшкодування, як грошової компенсації за витрати на лікування, суд вважає значити наступне.

29.11.2021 року адвокатом Мелех Д.О. в інтересах ОСОБА_1 на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України направлено заяву на виплату страхового відшкодування. До заяви було долучено оригінал квитанції №0.0..1 витрати на лікування на суму 17700,00 грн., оригінали фіскальних чеків (38 шт.) витрати на лікування на суму 71814,98 грн..

Крім цього, у заяві зазначена інформація щодо взаєморозрахунків, а саме те, що водієм було частково відшкодовано витрати на лікування в сумі 10000,00 грн. та 3000,00 доларів США (а.с.33).

Також, інформація стосовно добровільно відшкодування винуватцем ДТП ОСОБА_3 витрат на лікування ОСОБА_4 підтверджується вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.07.2021 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 80 000,00 грн. страхового відшкодування, як грошової компенсації за витрати на лікування, задоволенню не підлягає.

Також позивачами заявлено про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 30000,00 гривень.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом у галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу внормований статтею 137 ЦПК України.

Як випливає зі змісту частини 3 означеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Наведене свідчить, що передумовою для покладення витрат на отримання професійної правничої допомоги є документальне підтвердження цих витрат.

Представником позивача адвокатом Шаровським А.С. на підтвердження фактично понесених відповідачем сум судових витрат не надано акту виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги, не було надано детального опису робіт, квитанцію про оплату послуг за Договором, розрахунок витрат, тому суд вважає відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України із Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 131, 141, 264-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, - задовольнити частково.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України, , на корить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника у розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України, , 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя