Ухвала

30 січня 2023 року

м. Київ

справа № 199/10335/19

провадження № 61-845ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив, з урахуванням уточнень позовних вимог, стягнути з Державного казначейства України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області), за рахунок коштів державного бюджету на свою користь, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України майнову шкоду у розмірі 302 602 524 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України в особі ГУ Державної казначейської служби у Дніпропетровській області з рахунку коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у виді втраченого заробітку у розмірі 199 856 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року змінено й викладено другий абзац резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 199 856 грн.». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

17 січня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, з зазначенням того, що повний його текст заявник отримав на електронну пошту 22 грудня 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку підлягає задоволенню, враховуючи, що повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року оприлюднено на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19 грудня 2022 року.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Касаційна скарга ГУ Державної казначейської служби України в Харківській області містить клопотання щодо звільнення від сплати судового збору до закінчення режиму воєнного стану, мотивуючи неможливістю здійснення оплати судового збору, у зв`язку зі збройною агресією. Зазначає, що казначейство утримується за рахунок Державного бюджету України, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом. Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 2021 року № 590 затверджено «Порядок виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану», відповідно до пункту 19 якого, сплата судового збору може бути здійснена лише у третю чергу, що унеможливлює сплату заявником судового збору. Ураховуючи кількість справ, що потребують оскарження при здійсненні функцій із захисту інтересів держави, казначейство не має змоги своєчасно та у повному обсязі здійснити оплату судового збору.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Системний аналіз наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зроблено правовий висновок про те, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області є відповідачем у цій справі, тобто не звертається до суду з вимогою про захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому підстави для розгляду питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.

Також, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21), в якій зазначено, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Передбачена статтею 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком й застосовується, як правило, у виключних випадках.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити, оскільки визначення постановою КМУ від 09 червня 2021 року № 590 затверджено «Порядок виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану» черговості сплати заявником судового збору не є безумовною підставою для задоволення клопотання заявника відповідно до Закону.

У зв`язку з наведеним заявникові потрібно сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (відшкодування майнової шкоди), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума становить 19 210 грн (9 605 грн*200%)

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги у розмірі 19 210 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати платіжний документ, що підтверджує його сплату.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року.

У задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян