Справа 337/3721/22
Провадження № 2/337/92/2023
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
23.01.2023 м. Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Мальованого В.О.,
за участю секретаря Крижко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, позикодавець, ОСОБА_1 ) в особі представника ОСОБА_2 ( далі представник) до ОСОБА_3 (далі відповідач, позичальник, ОСОБА_3 ), про стягнення боргу
07.11.2022 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів у загальному розмірі 161 595, 00 грн., за договором позики від 23.11.2021 № 3231121-06, що відповідно до курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.11.2022 є еквівалентом 4050 доларів США, з яких:
-сума основного боргу 99 750, 00 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.11.2022 є еквівалентом 2500 доларів США;
- неустойка (пеня) за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 61 485, 00 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.11.2022 дорівнює еквіваленту 1550 доларів США.
Стянення з відповідача понесені судові витрати в сумі: 1615,95 грн., сплаченого судового збору, а також 39 900,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача вказану вище суму боргу, посилаючись на те, що останній безпідставно не повернув отримані за даним договором позики кошти, тоді як строк виконання зобов`язання настав 23 квітня 2022 року.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.
Відповідно до ст. 280 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідача (заочний розгляд), суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.
Оскільки, сторони в судове засідання не з`явились, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судом об`єктивно встановлено, наступні обставини.
Між сторонами 23.11.2021 було укладено договір позики № 3231121-06 за яким ОСОБА_3 , отримала гроші в сумі 67 375, 00 грн., що еквівалентно 2500 доларів США (відповідно курсу АТ КБ «ПриватБанк», станом на момент укладення договору) у якості позики, яку зобов`язувалась повернути до 23.04.2022.
Дані обставини підтверджені: розпискою від 23.11.2021, договором позики від 23.11.2021 № 3231121-06,договором застави від 23.11.2021 (посвідчений нотаріально),(копії яких долучені до матеріалів справи).
Відповідно до п. 1 вказаного раніше договору позики, сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченого цим договором буде відповідати еквіваленту 2500 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу не пізніше ніж через п`ять місяців з моменту укладення договору, тобто до 23.04.2022.
Окрім того, даний договір позики містить графік повернення боргу за яким відповідач повинен був повернути борг частинамив порядку:
до 23.12.2021 включно2695 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» є еквівалентом 100 доларів США;
до 23.01.2022 включно2695 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» є еквівалентом 100 доларів США;
до 23.02.2022 включно 2695 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» є еквівалентом 100 доларів США;
до 23.03.2022 включно 2695 грн., що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» є еквівалентом 100 доларів США;
Так, договором позики - п. 10 передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1 % від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Як вказує позивач, відповідач на даний час ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц.
Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.
Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
При цьому, суд враховує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду: 723/304/16-ц від 23.10.2019 року; № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року та у постанові № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 зроблено висновок, який зводиться до того, що позика може бути видана у іноземній валюті. Окрім того, повертати позичальник теж повинен саме іноземну валюту. Так, суди у судових рішеннях по стягненню таких боргів не повинні визначати суму стягнення в українській гривні, а можуть вказувати виключно іноземну валюту у якій була видана позика.
Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
При задоволенні вказаного позову, судом також враховується висновок, який був зазначений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: № 658/3251/16-ц від 11.12.2019; № 658/3251/16-ц від 23.10.2019, про те, що якщо сторони у договорі позики визначили розмір процентів, що підлягають сплаті за користування коштами, то суд повинен стягувати саму ту суму процентів, яка передбачена договором.
Відповідач, не надавши до суду відзиву, приведені в позові обставини не спростував.
Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, тверджень позивача, не спростованих відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1615,95 грн.
Відповідно достатті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК Українипередбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
02 вересня 2022 року Адвокатське бюро «Адвокатська контора Козаря» та ОСОБА_4 Вячеславовичемукладено договір про надання правової допомоги у цивільній справі.
На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано лише договір від 02.09.2022 про надання правової допомоги у цивільній справі; додаткова угода від 20.09.2022 № 13 до даного договору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Так, загальне правило розподілу судових витрат визначене у статтях 137, 141 ЦПК України. Разом з тим вказаними нормами визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з розглядом справи у розмірі 7000,00 грн.
Затаких обставин заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката слід задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 )заборгованість за договором позики від 23.11.2021 № 3231121-06 161 595 грн. (сто шістдесят одну тисячу п`ятсот дев`яносто п`ять гривень), що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.11.2022 є еквівалентом 4050 доларів США з яких:
- неустойка (пеня) за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 61 485 (шістдесят одну тисячу чотириста вісімдесят п`ять гривень) 00 копійок, що згідно курсу АТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.11.2022 дорівнює еквіваленту 1550 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карт-ки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 1615 ( одна тисяча шістсот п`ятнадцять гривень ) 95 копійок сплачений судовий збір.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 7000 (сім тисяч гривень) 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Запорізького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Повне судове рішення складено 23 січня 2023 року. Учасники справи: Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 . Представник позивача: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_4 , адреса м.Запоріжжя а/с 144 . Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Мальований