Провадження № 2/522/1414/23
27 січня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.
за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
До суду 05.09.2022 року надійшов позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 15.03.2013 року. При підписанні анкети-заяви ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Посилались на те, що ОСОБА_2 був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом ОСОБА_2 у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення ОСОБА_2 щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.
АТ КБ "ПриватБанк" стверджував, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Кредитор зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно з п.2.1.1.12.3. Проте, кредитор не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.
Позивач вказує, що виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.
Також, позивачем вказано в позовній заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.07.2020 року. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважає, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .
07.12.2021 року Позивачем була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори та 17.12.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
При цьому позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Також просили вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Разом із позовом представником позивача подано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати:
- з Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- від Приморської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Матеріали справи суддя отримала 06.09.2022року.
До суду 27.09.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 10.11.2020 року знятий з обліку.
З 28.09.2022 року по 04.10.2022 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.
Зазначену відповідь суддя отримала 05.10.2022 року.
Ухвалою суду від 05.10.2022 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 07.11.2022 року.
Витребувано докази по справі, а саме:
- з Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- від Приморської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Учасники справи у судове засідання призначене на 07.11.2022 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи був відкладений на 12.12.2022 року.
09.11.2022 року на адресу суду з Приморської державної нотаріальної контори надійшла належним чином звірена копія спадкової справи за №732с/2021 до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11.11.2022 року на адресу суду з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської області надійшов лист, що наразі, діючими нормативно-правовими актами України не передбачено форми довідки про склад сім`ї, натомість, інформація про зареєстрованих осіб у житловому будинку може надаватися у формі листа-відповіді. З огляду на зазначене, Департамент у своєму листі зазначив, що згідно з обліковими листами станом на 01.07.2020 року, за за адресою: АДРЕСА_1 , значилось зареєстрованим місця проживання наступних осіб:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання 14.07.1999 року.
Судове засідання призначене на 12.12.2022 року було відкладено на 25.01.2023 року у зв`язку з відсутністю електроенергії.
Учасники справи у судове засідання призначене на 25.01.2023 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду без отримання. Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Станом на 25.01.2023 року відзив на позов від відповідача не надходив, про розгляд справи був сповіщений належним чином.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч.2 ст.191 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача до ст.ст.280,281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 27.01.2023 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 15.03.2013 року.
При підписанні анкети-заяви ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Тобто, наданий позивачем доказ - підписана відповідачем Анкета-заява, яка підтверджує факт, що відповідач виявив бажання стати клієнтом банку та отримувати банківські послуги.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що згідно підписаної ОСОБА_2 анкети-заяви від 15.03.2013 року, ОСОБА_2 встановлено кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.
Проте така анкета-заява не містить відміток щодо виду картки, яку ОСОБА_2 бажав відкрити на своє ім`я, щодо розміру відсоткової ставки, кредитного ліміту, та інші умови на які він погодився, а містять лише ідентифікуючі дані відповідної особи (ПІБ; дата народження; ІПН; серія, номер, дата видачі паспорту; місце проживання; номер телефону; дівоче прізвище матері).
Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що позичальник належним чином умови кредитного договору від 15.03.2013 року не виконує та кредит не повертає.
Також, позивачем вказано в позовній заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.07.2020 року. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважає, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .
Суд вважає, що зазначене твердження знайшло своє підтвердження, оскільки згідно запитуємих судом відомостей щодо відповідача, підтверджується його адреса реєстрації, що співпадає з адресою померлого ОСОБА_2 .
Позивачем, 29.11.2021 року ОСОБА_3 позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але відповідаче ніяких дій не виконано.
09.11.2022 року на адресу суду з Приморської державної нотаріальної контори надійшла належним чином звірена копія спадкової справи за №732с/2021 до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом досліджена, копія спадкової справи за №732с/2021 згідно якої встановлено, що згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 60 років, про що є відповідний актовий запис №6870.(а.с.67).
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №67730788 від 10.12.2021 р. 15:40 сформованої ОСОБА_4 , виданої Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі у зв`язку з відкриттям спадкової справи, інформація у спадковому реєстрі щодо померлого ОСОБА_2 відсутня. (а.с.4).
13.12.2021 року №3734с/02-14 Приморська державна нотаріальна контора у м. Одесі повідомила АТ КБ «Приват Банк», що згідно їх Претензії кредитора стосовно майна померлого боржника ОСОБА_2 , який помер у липні 2020 року заведено спадкову справу №732с/2021 року.
Таким чином з матеріалів спадкової справи вбачається, що с заявою про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не звернувся.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Отримавши кредитну картку, ОСОБА_2 здійснював дії щодо проведення її активації і постійно користувався карткою, отримуючи від Банка кредитні кошти з власної ініціативи. ОСОБА_2 частково здійснював погашення заборгованості, що вбачається з виписки із банківського рахунку на ім`я ОСОБА_2 , яка містить інформацію про рух по кредитній картці ОСОБА_2 (баланс станом на дату укладання кредитного договору, надану суму кредиту, операції за кредитною карткою із визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Щодо стягнення заборгованості із спадкоємця Позичальника.
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст.608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом зміна боржників за зобов`язанням.
Згідно із ч.1 ст.1218 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З позову вбачається, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, адреси їх реєстрації зазначені: АДРЕСА_2 , про що свідчать відповідь з Департаменту надання адміністративних послуг в Одеській області.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України)
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При цьому згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За змістом ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. (ч.3 ст.1281 ЦК України).
Як визначено ч.ч.1,2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Згідно ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №332/2936/16-ц, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Одеської областізгідно з обліковими листами станом на 01.07.2020 року, за за адресою: АДРЕСА_1 , значилось зареєстрованим місця проживання наступних осіб:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання 14.07.1999 року.
Судом на підставі спадкової справи №732с/2021 до майна померлого ОСОБА_2 було встановлено, що спадкову справу було відкрито на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк»; з заявою про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався; відомості про наявне спадкове майно, що належало спадкодавцю на день смерті, - відсутні; свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Тому, судом не встановлена, і позивач не надав відомостей щодо наявності спадкового майна.
Таким чином звертаючись із позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , позивач не довів, що спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 є саме відповідач.
Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Такі відомості також відсутні у матеріалах спадкової справи, тобто не доведено, що існує будь-яка спадкова масса, та відсутня інформація щодо визначення її ціни, що потрібно з метою зясування співвідношення з ціною позову.
Враховуючи, що відповідач не отримав від спадкодавця майно у спадщину, то він не набув статусу спадкоємця та обов`язку задовольняти вимоги кредитора, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором, задоволенню не підлягають.
Таким чином суд позбавлений можливості встановити межі вартості майна, одержуємого у спадщину.
Відомостей про те, що відповідач отримали спадщину, що дорівнює суму позову, суду не надано.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати також не підлягають стягненню із відповідача.
На підставівикладеного,керуючись ст.ст.1,3,16,509,524,525,526,530,536,549,550-551,610-612,625-626,629,638,639,1048,1050,1052,1054,1055,1056-1,1218,1268ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; суд
У задоволенніпозову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 27.01.2023 року.
Суддя Л.В. Домусчі