ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4243/23Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/981/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

представника позивача - адвоката Данилевич А.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4243/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого виготовлено 07 серпня 2023 року, в справі за позовом акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Державний ощадний банк України") звернулося до суду з вказаним позовом.

Позов обґрунтований тим, що 20.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №161, згідно умов якого йому надано кредит на споживчі цілі в сумі 1 000 000,00 грн строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19 грудня 2017 року зі сплатою 15,5% річних.

На забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 20.12.2017 р. було укладено іпотечний договір, згідно умов якого передано в іпотеку майно, належне останньому на праві особистої власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.01.2011 року стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за договором кредиту в розмірі 1 356 931,79 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та надано банку право продажу від свого імені предмету іпотеки, в порядку передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки було недостатньо на погашення заборгованості, тому банк звернувся із позовною заявою до суду про стягнення заборгованості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/3067/18 стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за договором №161 від 20.12.2007 р. по основному боргу в сумі 770 909,62 грн та пеню за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 23.02.2017 р. по 10.01.2018 р. в сумі 184 632,92 грн.

03.05.2022 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника.

06.05.2022 р. банком як кредитором надіслано в Тернопільську державну нотаріальну контору заяву з вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_5 .

Посилались на те, що ОСОБА_5 на час смерті фактично проживав з родиною за адресою АДРЕСА_1 , тому банк за вказаною адресою надіслав вимоги спадкоємцям померлого: дружині - ОСОБА_1 ; донькам - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та сину - ОСОБА_2 , однак у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштові відправлення були повернуті відправнику, оскільки адресати їх не отримували.

У зв`язку з наведеним просили суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в інтересах якого діє ОСОБА_1 , як спадкоємців боржника, заборгованість за кредитним договором в розмірі 954 702,54 грн., з яких: 770 069,62 грн. - заборгованість по кредиту, 184 632,92 грн. пеня, в межах вартості успадкованого ними майна.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_1 в користь АТ «Державний ощадний банк України» 957 702 гривні 54 копійки успадкованого боргу після смерті батька ОСОБА_5 за кредитним договором №161 від 20.12.2007 року.

В задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_2 в інтересах якого діє його мати ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" 14320,54 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачі проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а місцем реєстрації померлого ОСОБА_5 було АДРЕСА_2 , де він проживав на день смерті.

Відповідачі заяв про прийняття спадщини не подавали, тому у відповідності до ст.1272 ЦК України, вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Вважає, що суд першої інстанції мав залучити до участі у справі орган опіки та піклування, так як згода на відмову від прийняття спадщини належної малолітній особі надається за згодою органу опіки та піклування.

Зазначає, що суд першої інстанції не застосував вимоги ст.1282 ЦК України про обов`язок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, оскільки відсутні будь-які докази того, що малолітній ОСОБА_2 отримав у спадщину конкретне майно з відповідною вартістю.

Звертає увагу на те, що нерухоме майно, на яке посилається суд належить на праві власності іншим особам, що стверджується Витягами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 954 702,54 грн., однак суд стягнув з неповнолітнього ОСОБА_1 в користь банку 957 702,54 грн., чим вийшов за межі позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Державний ощадний банк України" зазначає, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні правові висновки викладені у постанові ВС від 08.03.2023 р. у справі №669/446/17.

Вказують, що на момент смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_2 мав 12 років, відсутня відмова від прийняття спадщини, тому він вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом.

Вважають, що суд першої інстанції вірно врахував, що позивачем пред`явлено вимогу до спадкоємця боржника у строки, визначені ч.ч.2,3 1282 ЦК України, та в спадкоємця наявне майно, вартість якого перевищує суму боргу.

Скаржник стверджує, що суд мав залучити до розгляду справи орган опіки та піклування, проте не обґрунтовує свої доводи нормативно-правовими актами та практикою суду, також клопотання щодо такого залучення представником апелянта не подавалось.

Оскільки в матеріалах справи відсутня відмова спадкоємців (в тому числі неповнолітніх) від спадщини, тому немає необхідності залучення органу опіки та піклування, так як ним жодного дозволу на відмову від прийняття спадщини не надавалось.

Зазначають, що посилання на Витяги з державного реєстру прав на нерухоме майно датовані 07.09.2023 р. не можуть братись апеляційним судом до уваги, оскільки вони не були долучені в суді першої інстанції та суд не міг їх дослідити і надати їм належну правову оцінку.

Крім того, представник відповідача не зазначає, що їм перешкоджало подати дані Витяги в суд першої інстанції, а також не просить суд апеляційної інстанції поновити строк для подання нових доказів.

Звертають увагу на те, що апелянт мав можливість довести вартість спадкового майна в суді першої інстанції, проте своїм правом не скористався.

Вважають, що в апеляційній скарзі відсутнє обґрунтування порушення судом процесуального права та невірного застосування норм матеріального права, а доводи наведені в ній не відповідають дійсним обставинам справи, що дає підстави стверджувати про безпідставність апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник АТ "Державний ощадний банк України" - адвокат Данилевич А.Б. апеляційну скаргу не визнала, вважає її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 20.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №161, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 гривень зі сплатою 15,5 % річних на споживчі цілі, строком на 120 місяців з остаточним терміном поверненням не пізніше 19 грудня 2017 року.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.01.2011 року стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за договором кредиту від 20.12.2007 р. №161 в розмірі 1 356 931,79 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та надано банку право продажу від свого імені предмету іпотеки, в порядку передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також з наданням позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

На виконання рішення суду 27.10.2017 р. був укладений договір купівлі-продажу предмету іпотеки за ціною 1 076 590 грн. 00 коп. з ОСОБА_6 , який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Жовнір І.Т. та зареєстровано в реєстрі за №4932.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за договором №161 від 20.12.2007 р. по основному боргу в сумі 770 909,62 грн та пеню за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 23.02.2017 р. по 10.01.2018 р. в сумі 184 632,92 грн.

На виконання вказаного рішення суду 06.02.2019 р. державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4, в подальшому виконавче провадження передано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

З інформації Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 21.01.2020 р. №31-19-265 вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровано автомобілі: VOLKSWAGEN, 1983 року випуску, легковий, державний номерний знак НОМЕР_1 ; ГАЗ 3110, 2003 року випуску, легковий, державний номерний знак НОМЕР_2 ; ГАЗ 33091, 1196 року випуску, вантажний, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно Інформації №233587587 від 23.11.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за померлим ОСОБА_5 зареєстровано право власності на комплекс, зернотік, який розташований в АДРЕСА_3 , нежитлову будівлю - будівля пекарні хлібобулочних виробів за адресою АДРЕСА_4 , нежитлове приміщення (складське приміщення) за адресою АДРЕСА_4 та цех по виробництву макаронних виробів з складським приміщенням, за адресою АДРЕСА_4 .

Під час здійснення виконавчого провадження ОСОБА_5 13.04.2021 р. та 03.06.2021 р. звертався із заявами до державного виконавця, в якій зазначав своє місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 102, 106).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

03.05.2022 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: смерть боржника.

06.05.2022 р. АТ «Державний ощадний банк України» за вих. № 117.20-12/1/388/13566/2022-19/Вих надіслано в Тернопільську державну нотаріальну контору заяву, як кредитора з вимогою до спадкоємців померлого ОСОБА_5 .

Листом від 13.05.2022 р. за вих. №604/01-16 Перша Тернопільська державна нотаріальна контора повідомила, що заяву кредитора надіслано до Тернопільської районної нотаріальної контори.

19.01.2023 р. АТ «Державний ощадний банк України» надіслано кредиторські вимоги №117.20-12/1/99/2038/2023-19/Вих до дружини померлого ОСОБА_1 ; доньок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_2 .

З відповіді Відділу реєстрації проживання осіб Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 17.02.2021 р. №282/28-03 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 12.10.2004 р.; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 25.03.2014 р., ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 18.05.2010 р.; ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 23.11.2010 р.

Згідно інформації наданої Великобірківською селищною радою від 13.07.2023 р. ОСОБА_5 на момент смерті перебував на реєстраційному обліку в смт Великі Бірки, Тернопільського району, Тернопільської області за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм братом ОСОБА_7 .

Згідно розрахунку від 27.02.2023 р., АТ «Ощадбанк» станом на 31.12.2021 р. за померлим ОСОБА_5 рахується заборгованість на загальну суму 954 702,54 грн, в тому числі 770 069,62 грн - заборгованість по кредиту та 184 632,92 грн - заборгованість по пені (а.с. 40-42).

Заяви спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та відомості про складання ним заповіту відсутні.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі №607/98/17, від 15 липня 2020 року у справі №645/1566/16-ц.

В силу частини четвертої статті 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування (частина четверта статті 1273 ЦК).

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18.

Принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України", суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі на момент смерті ОСОБА_5 з ним не проживали та були зареєстровані за іншою адресою, тому відсутні правові підстави для стягнення з них боргу в користь позивача, в той час як малолітній син померлого ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину, у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки відсутня відмова від його імені від прийняття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, що банк просив суд стягнути з відповідачів як спадкоємців померлого ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором у розмірі 954 702,54 грн. Суд першої інстанції у мотивувальній частині судового рішення вірно зазначив про обґрунтованість вимог банку про стягнення з неповнолітнього ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 954 702, 54 грн., проте в резолютивній частині рішення помилково зазначив іншу суму, яка підлягає стягненню - 957 702, 54 грн, що у відповідності до ст. 269 ЦПК України є підставою для виправлення допущених в рішенні описки чи арифметичної помилки, а не підставою для зміни судового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення з спадкоємця успадкованого боргу за кредитним договором та зазначаючи норми права, які він застосував, та мотиви їх застосування упустив те, що відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ст. 376 ЦПК України наявні підстави для зміни судового рішення шляхом доповнення його резолютивної частини словами "в межах вартості майна, одержаного у спадщину".

Щодо посилань апелянта про те, що судом першої інстанції не було залучено до участі в справі в якості третьої особи орган опіки та піклування, оскільки на момент смерті батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був малолітньою особою, то такі посилання не заслуговують на увагу, так як у відповідності до вимог ч.4 ст.1273 ЦК України батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Заява від імені ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 відсутня, а інтереси малолітньої особи в суді представляє її законний представник.

Згідно ч.ч.2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не бере до уваги долучену до апеляційної скарги інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якої власниками частини спадкового майна є інші особи, оскільки відсутнє клопотання апелянта про долучення нових доказів та ним не обґрунтовано поважність причин неподання таких доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року змінити в резолютивній частині.

Доповнити абзац другий резолютивної частини судового рішення словами: "в межах вартості майна, одержаного у спадщину".

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2023 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

Хома М.В.