Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій третьою особою вказана ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту, виконання зобов`язань за яким були забезпечені договором поруки, укладеним між цим банком та ОСОБА_3 . Між даним банком та ОСОБА_5 також був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.02.2008 р. Виконання зобов`язань за обома кредитними договорами були забезпечені іпотекою згідно з договором, укладеним між даним банком ОСОБА_6 , за яким в іпотеку передане належне їй нежитлове приміщення. Цей банк продав (відступив) права вимоги по вказаним кредитним договорам, які спільно забезпечені Договором іпотеки, та через низку відступлень цих прав вимоги новим кредитором та іпотекодержателем нежитлового приміщення стало ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА». У зв`язку з невиконанням позичальниками своїх зобов`язань за вказаними кредитними договорами ОСОБА_4 передала ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» за договором про задоволення вимог іпотекодержателя право власності на вказане нежитлове приміщення, вартість якого складає 2 213 208,00 грн. в рахунок повного виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами, тобто по 1 106 604,00 грн. за кожним з вказаних кредитних договорів. Виконавши зобов`язання по договору іпотеки та передавши права власності на належне їй нежитлове приміщення, ОСОБА_4 задовольнила вимоги по зобов`язанням позичальників за вказаними кредитними договорами у відповідному розмірі, отже, набула прав вимагати від них та їх поручителів сплати відповідних грошових сум. ОСОБА_4 відступила на користь позивача вказані права вимоги, у зв`язку з неоплатою яких з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Позивач звернувся до суду та, посилаючись на вказані обставини, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості на Договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.02.2008 року в розмірі 1 106 604,00 грн. .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду вказаної справи.

Ухвалою суду від 05.01.2022 року у справі відкрито загальне провадження з призначенням проведення підготовчого засідання.

19.01.2022 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4 , в яких вона вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 26.10.2022 року закрито підготовче провадження у справ та справа призначена до судового розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду заяві представник позивача просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї надсилалися їм належним чином, однак відповідачами не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомили.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (, найменування змінено на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК») та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.02.2008 р., до якого 25.02.2009 р. була укладена додаткова угода №1. Виконання зобов`язань за цим кредитним договором були забезпечені Договором поруки №0/П від 05.02.2008 р., укладеним між кредитором - Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_3 , до якого ними 25.02.2009 р. була укладена додаткова угода №1. Крім того, тим же банком був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.02.2008 р. з ОСОБА_5 .

Виконання зобов`язань за кредитним договором №0 та кредитним договором №0 були забезпечені іпотекою згідно з Договором іпотеки №0/0/З від 05.02.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 05.02.2008р., зареєстрованим в реєстрі за №1513, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_7 . До цього Договору ними 13.03.2009р. була укладена додаткова угода №1, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. 13.03.2009р., зареєстровано в реєстрі за №1845.

Відповідно до договору іпотеки №0/0/З в іпотеку передане нерухоме майно нежитлове приміщення №23, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 .

Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (, найменування змінено на Акціонерне товариство «УКРСИББАНК») продало (відступило) права вимоги по кредитному договору №0, які забезпечені договором поруки №0/П, а також права вимоги по кредитному договору №0, які спільно забезпечені договором іпотеки №0/0/З, на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» () за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р.

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило права вимоги по кредитному договору №0, які забезпечені договором поруки №0/П, а також права вимоги по кредитному договору №0, які спільно забезпечені договором іпотеки №0/0/З, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () за Договором №2306К від 23.09.2020р. про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. 23.09.2020р., зареєстрованим в реєстрі №2341.

24.02.2021р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» () за Договором № 0/11 частину прав вимог по кредитному договору №0 у розмірі 1 106 604,00 грн. та за Договором №0/11 частину прав вимог по кредитному договору №0 у розмірі 1 106 604,00 грн., які спільно забезпечені договором іпотеки №0/0/З.

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало 24.02.2021р. Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Сліпченко Н.В. Київського міського нотаріального округу 24.02.2021р., зареєстрований в реєстрі за №454, на підставі якого іпотекодержателем щодо предмету іпотеки стало ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що в кредитних відносинах за кредитним договором №0 в частині прав вимог до ОСОБА_2 у розмірі 1 106 604,00 грн., які забезпечені договором поруки №0/П з ОСОБА_2 , а також в кредитних відносинах за кредитним договором №0 в частині прав вимог до ОСОБА_5 у розмірі 1 106 604,00 грн., які спільно забезпечені договором іпотеки №0/0/З, станом на 24.02.2021р. правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» ().

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Аналогічна умова міститься в пункті 7.2 договору іпотеки №0/0/З від 05.02.2008р.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №0 з боку та зобов`язань ОСОБА_5 за кредитним договором №0, іпотекодавець ОСОБА_4 уклала з іпотекодержателем ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. 25.02.2021 р., зареєстрований в реєстрі за №470.

За цим договором ОСОБА_4 передала ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» право власності на нежитлове приміщення, яке було предметом іпотеки, в рахунок повного виконання перед ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №0 та зобов`язань ОСОБА_5 за кредитним договором №0. Вартість вказаного нежитлового приміщення, яке було предметом іпотеки та було передано іпотекодержателю у власність в рахунок повного виконання зобов`язань, складала 2 213 208,00 грн. В результаті передачі Іпотекодержателю права власності на вказане нежитлове приміщення вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №0 у розмірі 1 106 604,00 грн. та зобов`язань ОСОБА_5 за кредитним договором №0 у розмірі 1 106 604,00 грн. були задоволені.

Відповідно до п. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя - іпотекодавця, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ІНВЕСТИЦІЙНА» за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель - ОСОБА_4 набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15, від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15, постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 907/759/17, від 07.08.2018 у справі № 910/22259/17, від 14.08.2018 у справі № 910/22454/17, від 19.02.2019 у справі № 910/4427/18, від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18, від 14.08.2019 у справі №910/8819/18.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що ОСОБА_4 , як іпотекодавець, передавши право власності на вказане нежитлове приміщення за договором про задоволення вимог іпотекодержателя в рахунок виконання зобов`язань ОСОБА_2 та зобов`язань ОСОБА_5 у розмірі 1 106 604,00 грн. щодо кожної. Отже, ОСОБА_4 набула прав вимагати з кожної з цих осіб сплати відповідних грошових сум.

Стосовно стягнення суми заборгованості солідарно з відповідача ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки майновий поручитель - Іпотекодавець набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Відповідно до п. 1.3. Договором поруки №0/П від 05.02.2008 р., поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п. 1.4. Договору поруки №0/П, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною, а причини невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи слідує, що ОСОБА_2 є солідарним боржником по зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором.

Встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений Договір відступлення прав вимоги від 01.03.2021 р. За цим договором ОСОБА_1 в якості нового кредитора, набув замість ОСОБА_4 права вимагати, зокрема, солідарно від ОСОБА_2 та ОСОБА_2 виконання зобов`язань за кредитним договором №0 у розмірі 1 106 604,00 грн. у зв`язку з передачею ОСОБА_4 права власності на нежитлове приміщення в рахунок виконання зобов`язань за договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Позивач надав докази надіслання відповідачам згідно з п. 2.3. договору відступлення прав вимоги від 01.03.2021р. письмової вимоги від 16.09.2021р. щодо набуття прав вимоги та про необхідність погашення відповідних заборгованостей.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, доходить висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 11 066,04 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,76-81,83,258,259,265, 268, 272-273, 274,352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса:

АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.02.2008 р. в загальному розмірі 1 117 670,04 грн. (один мільйон сто сімнадцять тисяч шістсот сімдесят гривень 04 копійки), з якої: 1 106 604,00 (один мільйон сто шість тисяч шістсот чотири гривні 00 копійок) основної заборгованості; 11 066,04 грн. (одинадцять тисяч шістдесят шість гривень 04 копійки) понесені витрати по справі зі сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева