Справа № 397/16/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2023 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Івченка П.О., за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса,

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №1228 від 31.08.2018, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором №KGLWGK01580002 від 01.11.2006 на суму 539662,61 грн., до закінчення розгляду справи.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 05.01.2023 він звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить визнати виконавчий напис №1228 від 31.08.2018, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором №KGLWGK01580002 від 01.11.2006 на суму 539662,61 грн., таким, що не підлягає виконанню.

На виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває вказаний виконавчий напис нотаріуса.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову (зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку) підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Позивач подає до суду дану заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса, яким звернуто стягнення на належне позивачу майно. Позивач ставить питання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, що фактично тягне за собою зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заявлений позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, разом із позовною заявою в додатку було подано (надано) завірену постанову державного виконавця від 18.02.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61303744 та завірений виконавчий напис нотаріуса № 1228 від 31.08.2018, вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Тобто, докази про відкриття виконавчого провадження за спірним виконавчим написом та його примусове виконання були долучені до позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали, надані позивачем, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Пункт 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому, виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, згідно із п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, згідно яких, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ , напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain tag6 of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Як убачається з матеріалів справи, постановою ст. державного виконавцяОлександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Г.Д. серія ВП №61303744 від 18.02.2020 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса № 1228 виданого 31.08.2018 про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 539662,61 грн.

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягненняна підставі виконавчого напису №1228 від 31.08.2018, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним договором №KGLWGK01580002 від 01.11.2006 на суму 539662,61 грн., у виконавчому провадженні №61303744, відкритому 18.02.2020 постановою ст. державного виконавцяОлександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Г.Д. про відкриття виконавчого провадження, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд уважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №1228 від 31.08.2018, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» за кредитним договором №KGLWGK01580002 від 01.11.2006 на суму 539662,61 грн., у виконавчому провадженні №61303744, відкритому 18.02.2020 постановою ст. державного виконавцяОлександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Ганною Дмитрівною, до закінчення розгляду справи (тобто ухвалення судом рішення по справі).

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область.

Третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), місцезнаходження: 27300, вул. Незалежності України, 27, смт. Олександрівка, Кропивницького району Кіровоградської області.

Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, адреса: 49000, вул. Центральна, 6, оф.9, м. Дніпро, Дніпропетровська область.

Інших відомостей про сторони у суді та заявника немає.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати ст. державному виконавцюОлександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шевченко Г.Д.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: П.О.Івченко