КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Головчак М.М.
Єдиний унікальний номер справи №758/6346/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/1766/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Поділського районного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» про визнання недійсним кредитного договору.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У травні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Гоуфінгоу» про визнання недійсним кредитного договору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № /133101 в розмірі 1500 грн строком на 30 днів, тобто до 10 жовтня 2019 року.

Вказаний договір був укладений відповідачем за допомогою відповідного електронного сервісу.

Зазначає, що 11 вересня 2019 року в інформаційно- телекомунікаційній системі позивачка не реєструвалася, персональні дані не подавала і згоду на їх обробку не надавала, заявку на отримання позики на сайті не заповнювала, кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора (коду) не підписувала, гроші в сумі 1500 грн не отримувала, тому вказаний договір є неукладеним, що є підставою для визнання його недійсним.

Підтвердженням того, що не укладала договір про надання фінансового кредиту № /133101 від 11вересня 2019 року, є те що у період часу з 14 год. 15 хв. до 15 год. 58 хв. 11 вересня 2019 року її мобільний телефон з СІМ-картою № НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 був заблокований невідомими особами.

В подальшому дізналась, що 11 вересня 2019 року, в той час коли її номер мобільного телефону був у володінні невідомих осіб, вони скористались її персональними даними, які знаходились на електронній пошті і на її ім`я був виданий кредит на суму 1500 грн.

Івано-Франківським ВП ГУ НП в Івано-Франківській області 30 листопада 2019 року внесено відомості в ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України по факту вчинення невідомими особами шахрайських дій, які незаконно отримали доступ до інформації особистих даних ОСОБА_1 та оформили на її ім`я кредити.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 14 год. 15 хв. до 15 год. 58 хв. 11 вересня 2019 року СІМ-карта № НОМЕР_1 , яка належить позивачці, була підключена до мобільного телефону з ІМЕІ НОМЕР_3 і працювала в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Оспорюваний договір був укладений 11 вересня 2019 року о 15 год. 37 хв., тобто в період часу, коли позивачка не мала можливості користуватися телефоном з СІМ-картою № НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та електронною поштою, яка прикріплена до цього номера телефону.

Таким чином, внаслідок злочинних дій невідомих осіб відомості персональних (ідентифікуючих) даних позивачки, які зазначені в оспорюваному договорі, такі як реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані про документ, що засвідчують особу, номер, дата видачі паспорта, номера телефонного зв`язку, адреса електронної пошти, у період часу з 14 год. 15 хв. до 15 год. 58 хв. 11 вересня 2019 року вибули з її володіння, що свідчить про відсутність згоди на передачу та використання особистих даних їх власником, тобто позивачкою.

Оскільки, відомості персональних (ідентифікуючих) даних не надавала, пропозицію позикодавця не приймала, заявку на отримання позики не заповнювала, договір цифровим підписом не підписувала, а все це зроблено від її імені невідомими особами у період часу з 14 год. 15 хв. до 15 год. 58 хв. 11 вересня 2019 року, під час перебування у їх користуванні її телефонного номера НОМЕР_1 та електронної пошти, вказує, що є підстави для визнання оспорюваного договору недійсним.

У прохальній частині позову позивачка просить-

визнати недійсним кредитний договір від 11 вересня 2019 року, за №/133101, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 , та стягнути судові витрати.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року у справі замінено відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал».

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 29 листопада 2021 року відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» замінено на відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу»

Подільським районним судом м.Києва витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» наленим чином завірені копій платіжних документів, відповідно до яких перерахований кредит в розмірі 1500 гривень.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 10 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права. У скарзі зазначала, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання на ту обставину, що кредит на ії ім'я оформлений внаслідок злочинних дій невстановлених осіб.

Від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» надійшла заява про заміну сторони відпвоідача на ТОВ «Гоуфінгоу». Разом з тим, як слідує із матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 29 листопада 2021 року ( а.с. 81) така заміна була проведена , а відтак заява є безпідставною.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 26 січня 2023 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи.

Сторони в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду до суду не направляли.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи , що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи , про причини неявки суд не повідомили , колегія суддів вважає , що відсутні підстави вважати причини їх неявки до суду поважними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У додаткових поясненнях, що надійшли у листопаді 2018 року, апелянт зазначає, що положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" розповсюджуються на примусову реалізацію майна, стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку на виконання умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору, а тому на спірні правовідносини мораторій не поширюєтьсяна спірну квартиру, передану в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, не відповідає критеріям визначеним пунктом 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскількитвердження позивача , що вона не надавала згоди на перехід права власності , є безпідставними ( т.2 а.с. 117-119 ).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено , що 11 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № /133101 в розмірі 1500 грн строком на 30 днів, тобто до 10 жовтня 2019 року.

Вказаний договір був укладений відповідачем за допомогою відповідного електронного сервісу.

Як вбачається з умов цього договору, позивачці було надано кредитні кошти у розмірі 1500 грн зі сплатою 675,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу.( (а.с. 6-7)

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону України « Про електронну комерцію» , вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль , або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до статті 9 Закону України « Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є оператори (провайдери) телекомунікацій, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Надання доступу до мережі Інтернет та інших інформаційно-телекомунікаційних систем оформлюється окремим правочином або електронним правочином між стороною такого правочину та постачальником послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

На такі особливості укладення договорів про надання фінансових послуг, зокрема в електронному вигляді, звернула увагу піднаглядних фінансових установ інформаційному повідомленні від 01 серпня 2017 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Позивачка на обґрунтування своїх вимог , посилається на ту обставину , що 11 вересня 2019 року в інформаційно- телекомунікаційній системі вона не реєструвалася, персональні дані не подавала і згоду на їх обробку не надавал. Заявку на отримання позики на сайті не заповнювала, кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора (коду) не підписувала, гроші в сумі 1500 грн не отримувала, тому вказаний договір є неукладеним, що є підставою для визнання його недійсним.

Також азначає, що 30 листопада 2019 року Івано-Франківським ВП ГУ НП в Івано-Франківській області внесено відомості в ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України по факту вчинення невідомими особами шахрайських дій, які незаконно отримали доступ до інформації особистих даних ОСОБА_1 та оформили на її ім`я кредит.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 14 год. 15 хв. до 15 год. 58 хв. 11 вересня 2019 року СІМ-карта НОМЕР_1 , яка належить позивачці, була підключена до мобільного телефону з ІМЕІ НОМЕР_3 і працювала в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Оспорюваний договір був укладений 11 вересня 2019 року о 15 год. 37 хв., тобто в період часу, коли позивачка не мала можливості користуватися телефоном з СІМ-картою НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 та електронною поштою, яка прикріплена до цього номера телефону.

Висновок суду, що вказані доводи позивачки є недостатніми , оскільки не підтверджені належними доказами , є обґрунтованим з огляду на те , що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до вимог законодавства , лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис .

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції . Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Гоуфінгоу», кредитний договір між позивачкою та вказаною установою укладено саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних та надсилаються та призначені для ідентифікації підписувала цих даних).

Згідно до кредитного договору від 11 вересня 2019 року його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів ТОВ «Гоуфінгоу».

Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Правила надання грошових коштів перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «Гоуфінгоу»,та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюст.203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачка не надала ані суду першої інстанці, ані до апеляційної скарги жодного належного і допустимого доказу відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України , які б підтверджували її доводи щодо того , що вона не підписувала кредитного договору, і доказів того що вона не користувалася кредитними коштами .

Будь-яких належних доказів , якими встановлено протиправність дій інших осіб, щодо факту вчинення невідомими особами шахрайських дій, які незаконно отримали доступ до інформації особистих даних ОСОБА_1 та оформили на її ім`я кредит матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не нанадано належних і допустимих доказів щодо порушення її прав, а відтак обгрунтоваано відмовив у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 10 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: