Провадження № 2/686/6159/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі: представника позивача Святашової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди. Просить стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 , ІПН; НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУУ МВС України в Донецькій області 13.08.1997 р., у відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації проти України, у розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) грн., шо становить 514 503,86 євро та 546 917,30 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату подачі позову.

На обґрунтування свого позову вказав, що він є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується Довідкою № 6825- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На час подання позову він проживаю за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачами у категорії справ, що розглядається, є фізичні особи, яким було завдано шкоду в результаті збройної агресії рф проти України, зокрема: військовослужбовці та цивільні особи, які зазнали поранення, контузії, каліцтва, захворювання та інших травм; військовополонені та цивільні особи, незаконно позбавлені волі на тимчасово окупованих територіях України, члени сім`ї загиблих військовослужбовців та цивільних осіб; внутрішньо переміщені особи; власники майна, які зазнали порушення права власності на майно; інші категорії осіб.

Відповідачем виступає рф, як держава-агресор, діяннями якої завдано майнову та/або моральну шкоду певній фізичній особі.

Наявність спору про право цивільне є очевидною, оскільки внаслідок збройної агресії рф проти України грубо порушуються майнові та немайнові права учасників цивільних відносин.

23 серпня 2014 року почалися масові вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХП, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Як підсумок, Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-УІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

В абзаці 2 постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04 лютого 2015 року №145-УІІІ зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

16 березня 2022 року Міжнародний суд ООН встановив, що Російська Федерація має негайно зупинити військові дії, які вона розпочала на території України 24 лютого 2022 року.

17 березня 2022 року Російська Федерація відмовилася виконувати рішення Міжнародного суду ООН.

Факт військової агресії РФ, яка щоденно, що секундно вчиняється відносно громадян України також підтверджується Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2022 р. № 426, постановою Кабінету міністрів України від З березня 2022 р. N 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації».

З 24 лютого 2022 року та до теперішнього часу Російська Федерація знищує, пошкоджує населені пункти України, знищує, пошкоджує майно громадян України, вбиває та завдає шкоди здоров`ю громадян України. Внаслідок вказаного значна кількість населених пунктів України, громадян України, які блоковані, окуповані Російською Федерацією, позбавлені свободи, прав, та перебувають на межі гуманітарної катастрофи внаслідок відсутності їжі, медикаментів тощо. Аналогічно в тяжких умовах знаходяться мільйони вимушених переселенців, які врятувалися переїздом у населені пункти у яких не відбуваються військові дії.

Він є мешканцем міста Маріуполь, Донецької області. Одружений, має 2 повнолітніх дітей: ОСОБА_2 1999 р.н.. ОСОБА_3 1999 р.н.

Станом на дату (24.02.2022р.) початку повномасштабного вторгнення на територію України він та члени її родини постійно проживали на території м. Маріуполь, Донецької області. В цивільному житті, він багато років пропрацював на Металургійних комбінатах м. Маріуполь.

Будучи патріотом України, та свідомим громадянином, розуміючи необхідність захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України, у 2016 році, він підписав контракт резервіста з військовою частиною № НОМЕР_3 у м. Маріуполь.

У грудні 2018 року проходив військові збори, та 20 грудня 2018р., прийняв присягу на вірність Україні у в/ч НОМЕР_4 .

В травні 2021 року знов підписав контракт резервіста з військовою частиною

№ НОМЕР_3 , проходив військові збори в період з 22.09.2021р. по 01.10.2021р. на посаді стрілець.

24.02.2022р., близько 09:00 ранку, він з`явився у тодішнє розташування частини

№ НОМЕР_3 : (колишній дитячій будинок на АДРЕСА_2 ).

Співробітники військової частини, зафіксували його дані до відповідного журналу, і видали мені припис до:1 рота, 1 взвод, посада: стрілець. Він отримав військову форму та табельну зброю: НОМЕР_5 , три магазина та 90 набоїв.

Ввечері 24.02.2022р. його та ще 8 людей ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інш.) відкомандирували для укріплення у 61 військовий шпиталь

У військовому шпиталі він займався охороною шпиталю, виїздами за лікарською та харчовою провізією.

За наказом командування здійснював евакуацією поранених військових та цивільних на гвинтокрилі.

Виконання всіх перелічених вище завдань відбувалось під постійними артилерійськими, ракетними та авіа ударами по території міста Маріуполь.

За час перебування на службі на території шпиталю №61, він бачив та відчував нелюдські страждання важкопоранених військових та цивільного населення, серед яких було багато жінок та дітей. Сотні померлих від поранень, щодня транспортувалися до місця зберігання тіл, з причин повної наповненості моргів та відсутності електричної енергії у місті.

12.03.2022р. його та ОСОБА_9 по наказу командувача охороною 61 військового шпиталю, відкомандирували на територію Металургійного комбінату Азовсталь, для охорони військового шпиталю, що тільки організовувався, у зв`язку з над важкою ситуацією з пораненими від бойових дій, назву та номеру шпиталю він не знає, в усному наказі було сказано лише назва: ОСОБА_10 .

В зазначену дату інтенсивність боїв у місті та обстрілів всіма можливими засобами ураження, включаючи авіа бомбардування, корабельну артилерію, була вже надважкою, але мені з побратимами вдалося дістатися місця призначення на території комбінату « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На території «Азовсталь» він займався охороною шпиталю, облаштуванням життя та побуту шпиталю, евакуацією поранених, допомагав розвантажувати ліки та їжу.

Кожного дня на територію комбінату «Азовсталь» прибували залишки підрозділів ЗСУ та цивільних людей, які рятуючись від вогню обстрілів, що не припинявся ні на хвилину, шукали спасіння та прихистку в підземних сховищах комбінату.

Ситуація з обстрілами, кількістю втрат загиблими та пораненими при спробах відбивати прорив російської армії на комбінат «Азовсталь» погіршувалась щогодини. Окупанти почали використовувати зброю масового ураження, що заборонена усіма міжнародними конвенціями і застосовувати бомбардування фосфорними бомбами.

04.05.2022р. при евакуації поранених бійців він отримав осколкове поранення в ліве стегно ззаду вище коліна. Враховуючи те, що станом на дату отримання мною поранення, запаси ліків, бинтів, знеболювального, операційних матеріалів вже майже були використані, він відчував нестерпні болі, через які більше не міг повноцінно нести військову службу.

Сотні поранених, як і він стекали кров`ю та гнили заживо через відсутність можливості обробки ран та проведення операції. Бійцям відрізали кінцівки для порятунку життя в умовах повної антисанітарії.

Після повної окупації м. Маріуполь, 16.05.2022р. за наказом Головнокомандуючого ЗСУ, він з ОСОБА_11 та іншими військовослужбовцями вийшли в полон.

Зброю перед виходом з комбінату «Азовсталь» він здав військовим ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_6 .

З 17.05.2022р. по 24.05.2022р. утримувався в колонії м. Оленівка. З 25.05.2022р. був переведений в СІ302 м. Таганрог РФ.

З 04.09.2022р. по 24.09.2022р. утримувався в ІК12 м. Каменськ-Шахтинський РФ.

З 24.09.2022р. по 28.10.2022р. утримувався в СІЗО м. Курськ РФ.

28.10.2022р. літаком його перевезли у військову частину на території окупованого півострову Криму.

29.10.2022р. разом з іншими військовополоненими поблизу села Василівка Запорізької області його обміняли.

Про що мені була видана довідка, № 654-22 від 02.11.2022р. Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими та захисту цивільного населення під час війни від 12.08.1949 р.

Звільнення відбулось в порядку здійснення передачі військовополонених ворогів лержаві-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою КМУ №441 від 12.04.2022р. в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, затвердженого відповідно до постанови КМУ від 11.03.2022р. №257.

Таким чином, він знаходився в полоні на тимчасово окупованій території та території російської федерації загалом 167 днів.

Як військовослужбовець і чоловік, не можу розповісти всіх подробиць фізичних і моральних тортур, шо прийшлось пережити у полоні. Систематичні, щоденні побої та тортури з застосуванням металевих, гумових, дерев`яних предметів. Під час допитів, з метою вибити зізнання у нацизмі чи визнання окупаційної влади, застосовували всі можливі засоби для спричинення тяжких больових страждань.

Через відсутність нормального харчування, а саме катування голодом, я суттєво втратив вагу. Денний раціон складався з порції каші (розміром з 1 маленький пластиковий стаканчик) та стакану рідини, схожої на чай. Крім відсутності їжі також не надавалося і питної води.

Медична допомога та лікування полонених не здійснювалось. Повна відсутність засобів гігієни.

Увесь час перебування в полоні він відчував шалений біль в області поранення, слабкість, голод, зневоднення, до цього кожного дня додавались тортури, фізичні та моральні з метою зламати особистість, перейти на сторону окупанта і визнати, що Україною керує нациський режим, визнати видумані злочини проти росії та днр.

Після виходу з полону, та обстеженні стану його здоров`я, лікування та реабілітації, мене визнано придатним до проходження військової служби.

Відповідно до виписного епікризу від 22.11.2022р.. встановлено наступні діагнози.

Первинний гіпотиреоз, ексудативний перикардит метаболічного гінезу, СНО ст. стороннє тіло в м`яких тканинах нижньої третини лівого стегна (уламок снаряду). Обмежений міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз грудного та поперекового відділів хребта, вертиброгенна тораколюмбаргія з помірно вираженим больовим синдромом. Гостра реакція на стрес. Множинний карієс.

Відповідно до довідки №13/11 від 02.11.2022р. він перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_3 на посаді старшого солдата з 24.02.2022р. по теперішній час.

Війна привела не тільки до фізичного, але й до психологічного травмування. З першого дня на війні його психіка перебувала в умовах постійного перенавантаження.

Важкі бої, смерть і поранення побратимів, обстріли всієї території України ракетами і дронами-камікадзе виснажували психіку, він постійно ходив під смертю і бачив її зблизька, кожен день полону на протязі майже півроку був сповнений моральними та фізичними знушаннями.

Надзвичайно переживав за своїх близьких, дочку та сина, який теж вступив до лав ЗСУ.

Важко сприймав, що в тому числі гинуть цивільні люди, нищиться українська інфраструктура, Україна на тривалі періоди залишається без тепла і перебуває під тиском постійних "повітряних тривог". Важко психологічно сприйняв своє поранення та обмежені фізичні можливості. Іноді виникає відчуття безсилля, не знаю, як знайду себе у цивільному житті і чи зможу працювати по своїй улюбленій цивільній професії у сфері металургії. Російська Федерація зіпсувала моє життя, життя моїх близьких, і мільйонів Українців, тому вважаю, що країною агресором спричинено моральну шкоду, яку оцінюю в 20 000 000,00 (двадцать) млн. грн.

Визначений розмір морального відшкодування є адекватним психотравмуючій ситуації, яку мені довелось пережити, пройшовши оборону м. Маріуполь, оборону металургійного комбінату «Азовсталь» та майже пів річний полон з щоденними катуваннями та знущаннями. Спричинена їй моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі збройним нападом на територію України російської федерації.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання зголи РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним.

Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав, судом об`єктивно встановлено, що судом об`єктивно встановлено, що з 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

ОСОБА_1 є громадянином України, є мешканцем міста Маріуполь, Донецької області. Одружений, має 2 повнолітніх дітей: ОСОБА_2 1999 р.н.. ОСОБА_3 1999 р.н.

Станом на дату (24.02.2022р.) початку повномасштабного вторгнення на територію України він та члени її родини постійно проживали на території м. Маріуполь, Донецької області.

Відповідно до довідки № 6825- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_1 проживаю за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

У грудні 2018 року проходив військові збори, та 20 грудня 2018р., прийняв присягу на вірність Україні у в/ч НОМЕР_4 .

В травні 2021 року знов підписав контракт резервіста з військовою частиною

№ НОМЕР_3 , проходив військові збори в період з 22.09.2021р. по 01.10.2021р. на посаді стрілець.

24.02.2022р., близько 09:00 ранку, він з`явився у тодішнє розташування частини

№ НОМЕР_3 : (колишній дитячій будинок на АДРЕСА_2 ).

Ввечері 24.02.2022р. його та ще 8 людей відкомандирували для укріплення у 61 військовий шпиталь, здійснював евакуацією поранених військових та цивільних на гвинтокрилі.

Виконання всіх перелічених вище завдань відбувалось під постійними артилерійськими, ракетними та авіа ударами по території міста Маріуполь.

04.05.2022р. при евакуації поранених бійців ОСОБА_1 отримав осколкове поранення в ліве стегно ззаду вище коліна.

Після повної окупації м. Маріуполь, 16.05.2022р. за наказом Головнокомандуючого ЗСУ, він та іншими військовослужбовцями вийшли в полон.

Зброю перед виходом з комбінату «Азовсталь» він здав військовим ОЗСП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_6 .

ОСОБА_1 з 17.05.2022р. по 24.05.2022р. утримувався в колонії м. Оленівка. З 25.05.2022р. був переведений в СІ302 м. Таганрог РФ; з 04.09.2022р. по 24.09.2022р. утримувався в ІК12 м. Каменськ-Шахтинський РФ; з 24.09.2022р. по 28.10.2022р. утримувався в СІЗО м. Курськ РФ; 28.10.2022р. літаком ОСОБА_1 перевезли у військову частину на території окупованого півострову Криму.

29.10.2022р. разом з іншими військовополоненими поблизу села Василівка Запорізької області ОСОБА_1 обміняли, що підтверджується довідкою № 654-22 від 02.11.2022р. Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», що виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевської конвенції про поводження з військовополоненими та захисту цивільного населення під час війни від 12.08.1949 р.

Звільнення відбулось в порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою КМУ №441 від 12.04.2022р. в результаті реалізації рішення Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, затвердженого відповідно до постанови КМУ від 11.03.2022р. №257.

Таким чином, ОСОБА_1 знаходився в полоні на тимчасово окупованій території та території російської федерації загалом 167 днів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем, а також іншим майном або в інший спосіб.

Суд вважає, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, переніс стрес і побоювання за свою безпеку, були порушені його нормальні життєві зв`язки та він вживав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права, а тому слід стягнути з держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 20000000 гривень 00 копійок, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 514503,86 Євро чи 546917,30 доларів США.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 23, 1167, 1173,1174 ЦК України, ст. ст.. 2, 12, 13, 76, 81, 82, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 20000000 гривень 00 копійок, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 514503,86 Євро чи 546917,30 доларів США.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_3 , зареєстрований як ВПО: в АДРЕСА_4 .

Відповідач: Держава російська федерація в особі уряду російської федерації

(вул.. Червонопресненська набережна 2, будівля 2, м. Москва російська федерація), 103274.

Повний текст рішення складено 11.12.2023 року.

Суддя: О.В. Мазурок