РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10104/23

Номер провадження 2/495/4754/2023

18 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 38 цивільну справу № 495/10104/22 у м. Білгороді-Дністровському за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , дружина мати ОСОБА_1 , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1332 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В установленому порядку ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, подала усі необхідні документи, однак отримала від нотаріуса відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садового типу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_3 , у зв`язку із неподанням оригіналів документів, що посвідчують право власності.

У зв`язку з тим, що іншої можливості, ніж в судовому порядку, оформити спадщину немає, Позивачка змушена звернутися до суду з цією заявою про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи викладене Позивачка просить в судовому порядку встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку садибного типу, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи у суді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2023 року було витребувано від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області копії спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали суду від Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області листом від 18.10.2023 за № 1516/01-16 надійшли копії спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2023 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання 18.12.2023 року ОСОБА_1 не з`явилась.

Представник Позивачки, адвокат Бондаренко Г.Є., надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності Позивачки, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання 18.12.2023 року ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується отриманням рекомендованого листа із суду 06.12.2023.

03.11.2023 від ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування та просить суд поновити строк подання зустрічного позову. Об`єднати в одне провадження зустрічний позов із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування в одне провадження. Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення. Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , про що зроблено запис № 54, та видано повторно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції Одеської області 19.05.2004 року.

ОСОБА_4 був чоловіком померлої ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 0 від 23.09.2023 року. 15 липня 1965 року Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району убло складено актовий запис 30 про одруження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_5 , якій після одруження було присвоєно прізвище після одруження « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується довідкою від 26.05.2023 за № 653 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району.

Згідно довідки від 26.05.2023 за № 651 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, на день смерті з ОСОБА_4 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до довідки від 12.09.2023 за № 1070 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно погосподарської книги № 23 по селу Випасне за 2021 - 2025 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , значиться померлий гр. ОСОБА_4 , рік побудови 1969 рік.

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 відсутня інформація, що за життя ОСОБА_3 зверталась до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

У матеріалах справи відсутня інформація з приводу того, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 звертались до нотаріальної контори з приводу відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , батька, отримували свідоцтво про право на спадщину за законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено відповідний актовий запис № 1332 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно спадкової справи № 154/2023, 27 квітня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , звернувся до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 394. Відповідно до заяви за № 394 ОСОБА_2 відмовляється від прийняття належного йому за заповітом спадкового майна, що залишилось після смерті матері - ОСОБА_3 , на користь дочки померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернулась до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 395. Відповідно до заяви за № 395 ОСОБА_1 є спадкоємцем всього спадкового майна, що залишилось після смерті спадкодавця, на підставі заповіту, посвідченого Паламарчук Т.В., секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 19.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 148.

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії НОМЕР_4 про народження ОСОБА_2 , актовий запис № 15. У свідоцтві про народження в графі мати зазаначено - ОСОБА_3 .

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії НОМЕР_5 про укладення шлюбу. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклала шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься свідоцтво серії НОМЕР_6 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 41. У свідоцтві про народження в графі мати зазаначено - ОСОБА_3 .

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься заповіт, посвідчений Паламарчук Т.В., секретарем виконавчого комітету Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 19.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 148.

Згідно спадкової справи № 154/2023, 28 квітня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , звернувся до Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою за № 412. Відповідно до заяви за № 412, ОСОБА_2 відкликає заяву подану 27.04.2023, якою відмовлявся від від прийняття належного йому за заповітом спадкового майна, що залишилось після смерті матері - ОСОБА_3 , на користь дочки померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 міститься лист державного нотаріуса Першої білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 22.08.2023 за № 1297/02-14 видане ОСОБА_1 щодо звернення до суду .

Судом встановлено, що згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічну інвентаризацію Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01: 3769-2963-4628-5813. Назва об`єкту інвентаризації - житловий будинок; вид технічної інвентаризації - житловий будинок садибного типу; адреса - Одеська обл., Білгород-Дністровський район, Мологівська територіальна громада, с. Випасне (станом на 01.01.2021), АДРЕСА_1 . Земельна ділянка - відсутній кадастровий номер, право власності не оформлено. Будівля літ. «А», рік завершення будівництва 1968, загальною площею - 71,5 кв., житловою площею - 43,1 кв.м.; сарай літ. «Б», рік завершення будівництва 1979; сарай літ. «Г», рік завершення будівництва 2003; вбиральня - душ літ. «Д», рік завершення будівництва 2021; цистерна літ. № 1, рік завершення будівництва 1980; хвіртка літ. № 2, рік завершення будівництва не вказано; ворота літ. № 3, рік завершення будівництва не вказано; огорожа літ. № 4, рік завершення будівництва не вказано; замощення літ. І, рік завершення будівництва не вказано. В примітки зазначено - будова без дозвільних документів: сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д».

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєструвала права власності на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як вбачається з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В пункті 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1221,1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, враховуючи відсутність заперечень та доказів протилежного, суд вважає доведеною ту обставину, що за життя спадкодавцю дійсно належало вказане майно (майнове право) у зв`язку із фактичним прийняттям після смерті чоловіка ОСОБА_4 та вважає, що матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно заявлених вимог позивачів щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 на 1/12 часток житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_2 на 1/12 часток житлового будинку під літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , входять спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки від 12.09.2023 за № 1070 видана Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно погосподарської книги № 23 по селу Випасне за 2021 - 2025 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , значиться померлий гр. ОСОБА_4 , рік побудови 1969 рік (а.с. ).

У матеріалах спадкової справи № 154/2023 відсутня інформація, що за життя ОСОБА_3 зверталась до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

На момент смерті ОСОБА_3 фактично належав житловий будинок садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєструвала права власності на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи приписи ст. 549 ЦК Української РСР за життя ОСОБА_3 фактично вступила у спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , але за життя право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не оформлювала.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивачів підлягають захисту шляхом задоволення позову частково.

Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 на частку житлового будинку садибного типу літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_2 на частку (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення.

Суд прийшов до висновків щодо відмови ОСОБА_2 у визнанні права власності на частку на сарай літ. «Г», вбиральня - душ літ. «Д» так як відповідні споруди не належали померлій за життя та не можуть входити до складу спадщини. Висновки за результатами розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що Позивачкою за первісним позовом та Позивачем за зустрічним позовом обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку, загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ), в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку житлового будинку літ. «А», загальною площею - 71,5 кв.м., житловою площею - 43,1 кв.м., який в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», сарай літ. «Б», цистерна № 1, хвіртка № 2, ворота № 3, огорожа № 4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», споруди: № 1 - цистерна, № 2 - хвіртка, № 3 - ворота, № 4 - огорожа, 1 - замощення.

В решті вимог відмовити у задоволенні.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Боярський