Справа № 615/1364/23
Провадження № 2/615/232/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання - Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,

за участю відповідача - ОСОБА_2 ,

встановив:

20.07.2023 представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком дитини, але ніяким чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться станом здоров`я, успіхами у навчанні, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що на думку представника, негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Вважає, що відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері.

Наведені представником позивача обставини, на його погляд можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 10.08.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Представник позивача ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Слід відзначити, що в позовній заяві представник зазначив, що позивачу не відомі адреси реєстрації та фактичного місця проживання відповідача та його особисті дані.

В порядку ст.187 ЦПК України судом з`ясовано, що реєстрація місця проживання відповідача значиться в м. Валки Харківської області, куди було направлено копію позовної заяви з додатками, згідно рекомендованого повідомлення Укрпошти повернуто через відсутність адресата за місцем реєстрації.

Разом з тим, за повідомленням представника третьої особи ОСОБА_5 від 04.09.2023, зі слів позивача, її колишній чоловік ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі - в ДУ «Темнівська ВК № 100», позивач же разом з дітьми та новим чоловіком проживає в м. Харків, що унеможливлює складення висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

За повідомленням на запит суду представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 07.09.2023, ОСОБА_2 дійсно перебуває в місцях позбавлення волі - 22.12.2022 вибув до ДУ «Темнівська ВК № 100» для відбуття покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 24.10.2022, в зв`язку з чим ухвалою суду від 08.09.2023 доручено адміністрації установи виконати вимоги ч.7 ст.130 ЦПК України у встановлені строки.

10.10.2023 до суду надійшла розписка відповідача про отримання позову в додатками та заява від 22.09.2023, що з позовними вимогами не згоден, не хоче втрачати родинних зв`язків зі своєю дитиною. Після звільнення буде всіляко допомагати дитині та приймати участь у її вихованні. Виявив бажання приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечував проти його задоволення, оскільки є біологічним батьком ОСОБА_4 , р.н., не бажає втрачати батьківських зв`язків, після звільнення з місць позбавлення волі має намір забрати доньку та забезпечити їй необхідні умови для розвитку та виховання.

Пояснив, що з позивачкою, прізвище якої на той час було ОСОБА_6 , проживали протягом 4 років в цивільному шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_7 . Окрім того, з ними проживала старша донька позивача від першого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Претензій щодо забезпечення умов проживання та виховання дітей з боку позивача не було. Проживали в будинку в м. Валки за місцем його реєстрації, потім винаймали. В 2018 році відносини погіршились, тому розлучилися, але провідував доньку регулярно. З часом став їздити на роботу до м. Харків, в зв`язку з чим мав менше можливості, щоб відвідувати доньку, так як приїжджав пізно. Окрім того, позивач стала перешкоджати зустрічам з донькою, видумувала причини для відмови: хвороба дитини, перебування у баби. Наполягав, що надав матеріальну допомогу, коли позивач надавала таку можливість. В подальшому був затриманий за вчинення злочину та поміщений до СІЗО, а позивач вийшла заміж, в новому шлюбі народила сина. З новим чоловіком просили відмовитися від доньки, вказавши, що переший чоловік вже відмовився від першої доньки, а теперішній чоловік згоден записати обох доньок на себе. Наполягав, що не збирається відмовлятися від доньки. Вже 2 роки відбув покарання, має намір скоро звільнитися. Зауважив, що донька з 1 класу навчається в ліцеї м. Валки, регулярно відвідує школу, тому не може проживати в м. Харків. Вважає, що донька проживає у бабусі, позивач нею зовсім не опікується, що його дуже турбує.

Представник третьої особи - ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її відсутності. При прийнятті рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини ОСОБА_9 .

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.09.2014 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Валківського РУЮ у Харківській області, актовий запис №70.

Доказів, які б підтверджували зміну прізвища матір`ю дитини ОСОБА_10 в передбаченому законом порядку, суду не надано, що унеможливлює ідентифікувати особу позивача, як матір дитини.

Із довідки-характеристики №03.09-47/52, виданої 31.05.2023 Мельниківським старостинським округом, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьками та дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними витягу № 81 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, але на даний час ОСОБА_1 на території громади не проживає. Від односельців та сусідів нарікань не надходило.

Житловий будинок, в якому проживає родина, належить ОСОБА_12 - батьку позивача, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим Валківським БТІ станом на 29.12.1992, реєстровий номер 1-164, інвентаризаційний номер - 94, типовим договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями.

Зі змісту довідки Валківського ліцею ім. О. Масельського Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області №01-22/204 від 28.06.2023, вихованням доньки ОСОБА_9 , яка навчається в 4 класі Минківської філії Валківського ліцею, самостійно займається ОСОБА_10 , яка зі слів колишнього класного керівника ОСОБА_13 та нинішнього - ОСОБА_14 , спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, приділяє увагу вихованню дитини. Батько ОСОБА_2 за період навчання ОСОБА_4 в 1-3 класах з учителем не спілкувався, до школи не приходив.

Разом з тим, за повідомленням Служби у справах дітей №01-32/209 від 04.09.2023, позивач та відповідач знаходяться (проживають) за межами Валківської МТГ Богодухівського району Харківської області, що позбавляє можливості підготувати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно ст.12 «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

За змістом ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину (ч.1-4 ст.150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 наголошує, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №461/7387/16-ц, звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст.5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03.12.1986). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №686/16892/20, від 11.09.2020 у справі №357/12295/18, від 29.04.2020 у справі №522/10703/18, від 13.04.2020 у справі №760/468/18, від 11.03.2020 у справі №638/16622/17. Судова практика щодо застосування положень ст.164 СК України є усталеною.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми, оцінивши надані представником позивача докази, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.265,268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова