КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/970/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Лободі Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, оскільки при реєстрації її народження у позивача були технічні проблеми з документами, тому не було подано спільної заяви на батьківство, то і не він зазначений в актовому записі про народження, як батько дитини.

Вказував, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задоволено.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Туркменістану, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва.

Зобов`язано Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у

м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 2463 від 03.11.2020 року, вчинений Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в книзі реєстрацій народжень, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Туркменістану є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва при цьому прізвище, ім`я та по-батькові дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Зазначав, що у жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила суд скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Так, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року заочне рішення скасовано, а ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Туркменістану, РНОКПП НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва.

Зобов`язано Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у

м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 2463 від 03.11.2020 року, вчинений Святошинським відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в книзі реєстрацій народжень, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Туркменістану, РНОКПП НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

м. Києва при цьому прізвище, ім`я та по-батькові дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1362 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги виключно факт народження дитини та нібито наявний в матеріалах справи експертний висновок №32132 від 18.08.2021 року про біологічне батьківство, проте такий доказ не є належним, доступним та достатнім.

Вказувала, що позивач ніколи не брав біологічний матеріал у дитини, адже навіть якщо допустити, що він бачив дитину, він ніколи не залишався з нею сам на сам, адже він не є її біологічним батьком, що не спростовано представником позивача.

Обставини, за яких було відібрано біологічний матеріал представник позивача пояснити не зміг. Водночас, відомо, що позивач має іншу дитину (дівчинку), у якої він міг отримати біологічний матеріал.

Крім того, як вбачається з документу, який суд назвав експертним висновком, однак це є аналіз на батьківство, оскільки забір матеріалу відбувався без дотримання процедури ідентифікації особистостей, даний документ видається виключно для особистого користування і не може мати сили в суді. Зазначений документ складений всупереч вищевикладеним нормам ЦПК та не може бути взятий до уваги як доказ батьківства Позивача.

Вказує, що як вбачається з матеріалів справи, суд взагалі не перевірив достовірність жодного документу, які надані в матеріали справи, є незрозумілим звідки позивач, стороння особа, отримала всі документи відповідача, а саме: паспорти, свідоцтво, код.

Можливо зробити висновок, що позивач - особа, законність перебування в Україні якої є сумнівна, з метою отримання посвідки на проживання, подав позов до колишньої дівчини, яка народила дитину, водночас батьком якої позивач не є, в незаконній спосіб отримав її особисті документи та документи на її дитину, виключно з метою узаконити своє перебування в Україні.

Відповідно до п.6 cт.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, однак відповідачка наголошує, що позивач не є біологічним батьком її дитини. Батьком її дитини є особа на ім`я - громадянин Франції ОСОБА_5 , докази чого надаються разом з апеляційною скаргою, а саме: аналіз ДНК на батьківство №33856 від 14.12.2021 року.

Вказує, що узв`язку з тим, що батько дитини іноземець, відповідачка з дитиною наразі знаходяться за межами України, зазначений аналіз не можливо було зробити під час розгляду справи в суді першої інстанції, адже суд перейшов до розгляду справи по суті практично не перериваючи підготовче засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 - представник ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем до суду було надано достатні та допустимі докази щодо підтвердження його батьківства відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, а також правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не взяв до уваги, що адреса реєстрації позивача та адреса перебування позивача різнилися і позивач відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ №207 від 02.03.21016 року, не повідомив орган реєстрації про своє місце перебування, жодним чином не спростовує законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2021 року відповідачка звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила суд скасувати заочне рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 29.09.2021 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року зазначене вище заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

Вказує, що згідно чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за наявності таких умов, як поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити та зазначення доказів, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Таким чином, докази, щодо спростування доводів позивача, відповідач мав би надати разом із заявою про перегляд заочного рішення. Більше того, змога заявити клопотання про витребування будь-якого доказу судом, або надати такий доказ до суду на спростування доводів позивача у відповідача була під час надання до суду відзиву на позовну заяву, але відповідачем не було надано до суду першої інстанції, жодних доказів на спростування доводів позивача, про що в своєму рішенні і зазначив суд першої інстанції.

Крім того, зазначає, що апелянтом, всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставин, які б спростовували доводи позивача.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що в апеляційній скарзі апелянт не послався на жоден достатній та допустимий доказ.

Щодо надання до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою, як доказу, результату дослідження №33856 (Аналіз ДНК на батьківство), то відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, вважає, що відповідачка мала змогу надати цей доказ до суду першої інстанції, або заявити про нього, а тому втратила право на подачу зазначеного доказу до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_6 - представника ОСОБА_3 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи і призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено, і матеріали цивільної справи №759/18672/21, провадження 22-ц/824/3325/2022 направлено до експертної установи.

09 серпня 2022 року матеріали цивільної справи №759/18672/21 надійшли до Київського апеляційного суду з клопотанням експерта, в якому він просив забезпечити явку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом для відбору зразків букального епітелію до ДНДЕКЦ МВС, надати дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження або зміну їх властивостей, оскільки проведення судової молекулярно-генетичної експертизи вимагає використання руйнівних методів дослідження.

Також просив для вирішення питання біологічного батьківства винести питання №1 ухвали суду в наступній редакції: «Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду на 07 вересня 2022 року на 10 год. 30 хв.

За клопотаннями учасників судового процесу справа неодноразово відкладалась.

23 грудня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло повідомлення судового експерта Олефірука С.І. про неможливість проведення експертизи від 09.12.2022 року №СЕ-19-22/23293-БД.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суду були надані докази, що засвідчують походження дитини від певної особи, незважаючи на те, що представником відповідача на спростування визначеного генетичного дослідження не заявлено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч.4 ст.128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Частиною 4 ст.128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Згідно з п.6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови).

Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст.128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За вимогами ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно зі ст.ст.213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_4 , матір`ю записана ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_7 , про що внесено відповідний актовий запис №2463 (а.с.65).

Встановлено, що згідно експертного висновку №32132 від 18.08.2021 року про білогічне батьківство, вірогідність підтвердження біологічного батьківства гр. ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше ніж 99,99 %; - біологічне батьківство вважається доведеним (а.с.79).

За ст.134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За ч.4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягали до задоволення з підстав доведеності і обґрунтованості вимог позову, оскільки суду були надані докази, що засвідчують походження дитини від певної особи, незважаючи на те, що представником відповідача на спростування визначеного генетичного дослідження не заявлено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: