Справа № 163/427/23
Провадження № 2-о/163/9/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису (заінтересована особа: ОСОБА_2 ),

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис щодо її батька її дитини ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтувала тим, що протягом півтора року проживали однією сім`єю. Мають спільного сина ОСОБА_4 , 2021 року народження. Із січня 2022 року з сином проживає окремо від ОСОБА_2 в будинку своїх батьків. ОСОБА_2 регулярно здійснює психологічний тиск, зчиняє скандали, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичним насильством, а під час прогулянок з сином вириває дитину з коляски та без згоди заявниці забирає її. З приводу таких його дій неодноразово зверталась в правоохоронні органи, в службу у справах дітей Любомльської міської ради. Стосовно ОСОБА_2 були складені протоколи про вчинення насильства в сім`ї, він притягувався до адміністративної відповідальності, з ним неодноразово були проведені профілактичні бесіди. Через такі дії ОСОБА_2 у неї погіршився стан здоров`я. Зважаючи на неправомірну поведінку ОСОБА_2 , вважає себе та сина особами, які зазнали домашнього насильства відповідно до положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", і просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до них та місця їх проживання; заборонити вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 підтримав подані до суду письмові пояснення і додатково заявив, що не вважає себе винним у вчиненні домашнього насильства. Непорозуміння з ОСОБА_1 виникли через її небажання допустити його до виховання спільного сина ОСОБА_4 . Визнав вимоги заявниці щодо заборони наближатись до неї ближче ніж на 100 метрів та вести телефонні переговори або контактувати з нею. Щодо вимог про заборону не наближатись до сина зазначив, що доказів на вчинення насильства чи інших протиправних дій щодо нього додані до заяви матеріали не містять. Сам же регулярно надає ОСОБА_1 матеріальну допомогу на утримання сина, купує йому необхідні речі, одяг, позитивно характеризується за місцем працевлаштування.

Аналізом доказів суд встановив такі фактичні обставини.

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , що стверджено копією свідоцтва серії НОМЕР_1 .

З інформації відділення поліції № 1 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 14 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до органів поліції на лінію "102" з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 три рази: 03 жовтня 2022 року з приводу вчинення психологічного тиску ОСОБА_2 ; 19 вересня 2021 року щодо вчинення ним домашнього насильства; 19 лютого 2019 року про скоєння ОСОБА_2 дрібного хуліганства.

З інформації цього ж відділу поліції від 06 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_6 , матір заявниці, зверталась до органів поліції на лінію "102" з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 п`ять разів: 06 квітня 2022 року з приводу погроз ОСОБА_2 ; 07 квітня 2022 року щодо погроз фізичною розправою; 16 квітня 2022 року стосовно неправомірних дій; 31 серпня 2022 року про пошкодження майна; 02 вересня 2022 року з приводу сімейного насильства.

За результатами цих звернень з ОСОБА_2 було чотири рази проведено профілактичні бесіди та складено один протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 021935, за результатами розгляду якого постановою Любомльського районного суду на ОСОБА_2 було накладено стягнення у вигляді штрафу.

Довідкою відділу у справах дітей, сім`ї та молоді від 19 квітня 2022 року № 77/10-12 стверджено, що сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах з причин потерпання від домашнього насильства.

Начальником цього ж відділу з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду, що вбачається з листа бесіди від 18 квітня 2022 року.

Випискою із медичної картки амбулаторного хворого № 75 від 21 лютого 2023 року стверджено, що ОСОБА_1 зверталась до медичного закладу з приводу погіршення стану здоров`я.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У пунктах 4, 14, 17 ст.1 Закону № 2229-VIII наведені визначення економічного, психологічного та фізичного насильства.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону № 2229-VIII).

Частиною 3 статті 26 цього Закону № 2229-VIII передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону № 2229-VIII).

Згідно із ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що, враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Отже, зважаючи на наведені норми Закону N 2229-VIII, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявницею і ОСОБА_2 склалися вкрай неприязні відносини. На даний час вони не пов`язані сімейними зв`язками, спільним побутом і господарством, проживають окремо.

Сутички та конфлікти між ними вочевидь мають триваючий характер і переростають у насильницькі дії з боку ОСОБА_2 по відношенню до заявниці переважно психологічного характеру (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами).

Такі дії ОСОБА_2 вчиняє і після того, як із заявницею почали проживати окремо.

Безумовно, така протиправна поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на психіку заявниці, її душевний стан та стан її здоров`я.

Таким чином, обставини, на які посилається заявниця, об`єктивно підтвердились дослідженими в суді доказами, а також визнані самим кривдником в його письмових поясненнях, де він не заперечує задоволенню заяви строком на два місяці.

Тому суд вважає необхідним для захисту її прав і свобод, встановити щодо ОСОБА_2 обмежувальний припис зі встановленням заборони наближатися до її та їх сина місця проживання та заборони переслідувати її, спілкуватись в будь-який спосіб.

При цьому з огляду на проживання батьків ОСОБА_2 по сусідству із заявницею суд вважає необхідним встановити меншу заборонну відстань наближення до її місця проживання.

Щодо заборони наближатись до заявниці та їх сина Платона суд вважає вимоги необґрунтованими, оскільки найбільш відповідною правовою нормою такого обмежувального заходу є п.4 ч.1 ст.26 Закону України № 2229-VIII, яким встановлено заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Як зазначено вище, така заборона судом встановлюється, а для забезпечення прав заявниці та з огляду на приписи ст.157 СК України суд вважає необхідним застосування передбаченої п.5 ч.1 ст.26 Закону України № 2229-VIII заборони переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Суду не надано доказів вчинення протиправних насильницький дій ОСОБА_2 щодо спільного із заявницею сина суду не надано, а під час розгляду він та його представник заявили про намір встановити порядок спілкування із сином в судовому порядку.

Крім цього, заявлений заявницею строк дії обмежувального припису у шість місяців суд вважає дещо завищеним.

Виходячи із характеру встановлених обставин, вбачається достатнім строком для застосування встановлених обмежень щодо ОСОБА_2 для усвідомлення ним своєї негативної поведінки та недопущення її у майбутньому терміном на два місяці.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 294, 3505, 3506 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити частково.

Видати щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , обмежувальний припис строком на 2 (два) місяці, яким визначити йому такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонити наближатися на відстань ближче 50 (п`ятдесяти) метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_1 ;

- заборонити переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати через інші засоби зв`язку із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто і через третіх осіб.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити відділення поліції № 1 Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також повідомити виконавчий комітет Любомльської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Заявник ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складання повного судового рішення 24 лютого 2023 року.

Головуючий : суддя С.С.Чишій