Справа № 352/1906/22
Провадження № 2/352/120/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

представника позивача - адвоката Лютана З. Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є його колишнім зятем, який зареєстрований у належному йому на праві власності будинковолодінні АДРЕСА_1 . Шлюб між дочкою позивача та відповідачем розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2020. Ще до розірвання шлюбу в 2019 році відповідач переїхав проживати в інше місце та забрав усі свої речі з будинку, місце проживання відповідача невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному позивачу будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання житлової субсидії. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням.

Представник позивача адвокат Лютан З. Й. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 . Право власності позивача на спірне будинковолодіння 10.03.1998 зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ за реєстровим № 2421 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлюючому документі (а.с.4). Право власності позивача також зареєстроване 16.11.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.5 також зв. ст.).

У спірному будинковолодінні з 30.05.1990 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 11220-АП-11-2022 Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради від 04.11.2022 (а.с.3), довідкою УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.13).

Шлюб між дочкою позивача та відповідачем розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2020, яке набрало законної сили (а.с.6-7).

Відповідач, який є колишнім зятем позивача, не проживає у спірному будинковолодінні без поважних причин більше одного року. Обставину щодо непроживання відповідача у спірному будинковолодінні підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Суд установив, що реєстрація відповідача, який у спірному будинковолодінні не проживає,у належному позивачу будинковолодінні порушує право власності останнього, створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положення ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16. Ця правова позиція залишилась незмінною у практиці Верховного Суду та враховується судом у рамках розгляду даної справи згідно ч.4 ст.263 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, який втратив право на користування житловим приміщенням у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Лютан Зеновій Йосипович, вул. Незалежності, 152, м. Івано-Франківськ.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02.02.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ