ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Дія-Актив», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 15.09.2021 року було вчинено виконавчий напис №27616 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Дія-Актив» 19916,00 грн., на підставі якого приватним виконавцем Шаган О.А. відкрито виконавче провадження №67040903. Нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки. Тому позивачка просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №27616 від 15.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» 19916,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано виконавчий напис №27616 від 15.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., таким, що не підлягає виконанню. Стягнено з ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» на користь Держави витрати на судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні на користь позивача судових витрат, з ухваленням цій частині нового судового рішення про стягнення з ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 01.12.2023 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Приватний виконавець Шаган О.А. також звернувся з клопотанням від 12.12.2023 про розгляд справи без його участі. Від ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач також просить розгляд справи проводити за відсутності представника товариства.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження №61-12783св21).

Позивачкою, до ухвалення місцевим судом рішення у справі, було надано копію договору №б/н про надання правової допомоги від 17.08.2023 року, укладеного з адвокатом Бойком В.В. (а.с. 9-10); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6367 від 11.04.2019 року (а.с. 13); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 17.08.2023 року (а.с. 12); копію кошторису витрат у суді першої інстанції на правову допомогу адвокатом Бойко В.В. (а.с. 11).

Докази надання професійної правничої допомоги позивачу були подані до суду першої інстанції разом із позовною заявою.

Згідно пункту 3.1 договору про надання правової допомоги від 17.08.2023 року, сторони цього договору домовились, що гонорар за договором в кожній окремій судовій інстанції (першій, апеляційній або касаційній) становить в розмірі 50000,00 грн., який стягується в разі задоволення позову, з відповідача за судовим рішенням. Розміри оплати за конкретні дій адвоката визначені в кошторисі, що є невід`ємною частиною договору для розрахунку вартості фактично наданої правової допомоги адвокатом.

За змістом пункту 3.3 вказаного вище договору, сторони договору домовились про сплату гонорару адвокату після винесення остаточного рішення у справі у судах.

Відповідно до кошторису витрат у суді першої інстанції на правову допомогу адвокатом Бойком В.В., визначено наступну вартість послуг адвоката: консультування клієнта до початку складання (написання) позовної заяви - 5000,00 грн., написання (складання) заяви про забезпечення позову - 10000,00 грн., написання (складання) позовної заяви - 15000,00 грн, консультування клієнта у процесі ведення справи - 5000,00 грн, написання (складання) відповіді на відзив - 5000,00 грн, написання (складання) заперечення по справі - 5000,00 грн, написання (складання) додаткових пояснень - 5000,00 грн (а.с. 11).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений адвокатом Бойком В.В. у даній справі, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокат Бойко В.В. склав та подав до суду позовну заяву (а.с. 1-6), а також додаткові письмові пояснення від 14.10.2023 (а.с. 74-77).

Отже, враховуючи зміст зазначеного вище кошторису, матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Бойком В.В. правничої правової допомоги ОСОБА_1 , що погоджено договором, на суму 20000,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів виконання адвокатом Бойком В.В. робіт з консультування ОСОБА_1 до початку складання (написання) позовної заяви, вартістю 5000,00 грн. Зокрема, суду не представлено актів приймання-передачі виконаних робіт, тощо.

ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» заперечувало щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у відзиві на позовну заяву, виклавши також клопотання про зменшення судових витрат, обґрунтовуючи його, зокрема, відсутністю розрахунку витраченого адвокатом часу на надання правничих послуг, неспівмірністю заявлених до стягнення витрат зі складністю справи, тощо (а.с. 80-86).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, доведеність виконаних адвокатом Бойком В.В. робіт з професійної правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції на суму 20000,00 грн.; враховуючи відсутність детального погодинного розрахунку наданих послуг із зазначенням вартості кожної послуги окремо; беручи до уваги незначну складність справи, обсяг наданих послуг, а також подані ТОВ «Юридична Компанія «Дія-Актив» письмові заперечення, - колегія дійшла висновку, що понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню та стягненню з відповідача у розмірі 8000,00 грн.

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи в суді. Такі витрати є судовими витратами і відшкодовуються в порядку, передбаченому процесуальним законом, та не є позовними вимогами.

Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 (провадження №6122131 св 19).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про неможливість стягнення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності доказів фактичної їх оплати клієнтом, тому рішення підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині відмови у стягненні на користь позивача судових витрат, тому суд апеляційної інстанції справу в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Дія-Актив» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова