ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/449/20 Номер провадження 22-ц/814/4512/23Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вони мають з ОСОБА_2 спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач зовсім не проявляє уваги та не цікавиться життям дитини, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Останній раз з донькою бачився в 2015 році. За весь цей час жодного разу життям дитини та її потребами не поцікавився, не бажає підтримувати з нею контакт. Вона як мати жодного разу не створювала перешкод в їх спілкуванні, не налаштовувала доньку проти батька, про те, не дивлячись на це, останній звернувся до органів опіки та піклування з проханням встановити порядок його участі в спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 .

На підставі такої заяви, відповідачу було визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - кожної суботи з 9:00 по 18:00 з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, проте він жодного разу не скористався зазначеним правом та не здійснював будь-яких дій, які б свідчили про його бажання спілкуватись з донькою.

У квітні 2020 року надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, в якій ОСОБА_2 прохає суд усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні із донькою, реалізації батьківських прав та несення відповідних обов`язків шляхом встановлення графіку побачень із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері ОСОБА_1 у перший та третій тиждень кожного місяця, з 18 годин понеділка до 18 годин неділі, з урахуванням відвідувань донькою навчального та позашкільного закладів, а також кожні літні шкільні канікули дитини не менше 40 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Виконавчого комітету Октябрської у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015 за заявою ОСОБА_2 , було встановлено графік спілкування дитини з батьком кожної суботи з 09:00 до 18:00 з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, враховуючи природні умови, не порушуючи розпорядку дня дитини, турбуючись про її стан здоров`я.

Вважає, що ОСОБА_1 навмисно перешкоджає спілкуванню батька з донькою, чинить постійні перепони та провокує конфлікти, очевидцем яких неодноразово була і сама дитина, тому необхідно усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2023 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків у відношенні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, місцевий суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, прийнявши до уваги твердження батька про невтрату ним інтересу до життя доньки та бажання налагодження з нею стосунків, що свідчить про його наміри підтримувати з нею контакт, не розривати зв`язки та виконувати в подальшому свої батьківські обов`язки.

Відмова в задоволенні зустрічного позову обґрунтована тим, що ще в 2015 році відповідачу було встановлено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, вказаний графік батьки доньки не оспорювали і на даний час відсутні правові підстави для встановлення нового порядку участі батька у вихованні дитини.

Погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог та ухвалили в цій частині нове рішення про їх задоволення.

Зазначала, що нею було доведено належними доказами порушення батьком дитини норм статті 164 СК України, які є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав та яким суд першої інстанції не дав належної оцінки.

Посилається, що судом безпідставно не взято до уваги як належний доказ по справі висновки психологічної експертизи та пояснення їх доньки, яка висловила категоричне ставлення до свого батька, з яким в неї більше восьми років не існує жодного контакту.

Вважає, що під час розгляду справи поведінка відповідача не свідчила про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити своє байдуже ставлення до неї.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 учасниками справи не оскаржується, тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2014 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_4 залишилась проживати разом з матір`ю.

В подальшому, в кожного з сторін утворились нові сім`ї.

Позивач 19 жовтня 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Відповідач створив нову сім`ю з цивільною дружиною ОСОБА_9 та двома падчерками та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру та довідки про склад сім`ї місце проживання позивача ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей Октябрської районної в м. Полтаві ради із заявою про встановлення графіку зустрічей з дитиною.

Згідно з висновком служби у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради та рішенням Виконавчого комітету Октябрського районної у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015, визначено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 - кожної суботи з 09 год. до 18 год. з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується відповідачем, що останній з 2015 року з донькою не спілкується, будь-якого контакту між ними не існує.

Посилаючись на повне самоусунення батька від виконання своїх батьківських обов`язків, його не бажання приймати участь в житті дитини та повну відсутність від нього матеріальної допомоги на її утримання, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

При ухваленні рішення, судом взято до уваги позицію батька про бажання налагодити стосунки з донькою та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, для застосування якої немає на даний час підстав, суд відмовив в задоволенні первісного позову.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частиною 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При розгляді справ подібної категорії, Верховний Суд неодноразово вказував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, при перегляді судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також Верховний Суд зауважив, що сам по собі факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням суду 24.04.2014 року, після чого дитина ОСОБА_3 залишилася проживати разом з матір`ю.

Згідно висновку працівників служби у справах дітей від 15.09.2015, умови за місцем проживання ОСОБА_3 є задовільними, для дитини передбачено окреме місце для відпочинку та ігровий куточок.

З наданих ОСОБА_1 довідок за період з 2015 року вбачається, що відвідування дитиною садочку, в подальшому школи, кружків, лікарняних закладів здійснювалося виключно в супроводі мами та бабусі.

Згідно повідомлення КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Полтави» №1085 від 21.07.2015, ОСОБА_2 щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_3 до закладу не звертався, при викликах додому дитина знаходилась з бабусею, на огляд в лікувальний заклад дитину приводила мама або бабуся.

З довідок дошкільного комунального закладу «Сонечко» та Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №25 Полтавської міської ради Полтавської області» вбачається, що вихованням доньки займається мати, яка відвідує збори, приймає участь під час проведення різноманітних свят, розваг, супроводжує під час змагань. При цьому, батько дитини не відвідував ані дошкільний заклад, ані приймав участь в батьківських зборах в школі, з донькою не спілкувався.

Згідно довідки керівника SOUL DANCE STUDIO ОСОБА_12 від 19.12.2019, ОСОБА_3 з вересня 2018 року відвідує колектив сучасної хореографії SOUL DANCE STUDIO, проводить оплату за навчання, відвідує батьківські збори та супроводжує дитину на змаганнях мати. Вказаний колектив дитина відвідує і досі.

Також ОСОБА_3 з вересня 2019 відвідує курси з вивчення англійської мови, оплату за навчання яких та відвідування батьківських зборів здійснює мати.

Після укладання позивачем шлюбу з ОСОБА_8 та проживання спільно з ним та своєю донькою за адресою АДРЕСА_3 виконкомом Київської районної у м. Полтаві ради було проведено акт обстеження умов проживання дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.12.2019 проведеного службою у справах дітей виконкому Київської районної у м. Полтаві ради встановлено спільне проживає ОСОБА_1 , її чоловіка ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_3 та вказано, що сосунки у родині теплі, умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини створені належні умови, є ліжко для сну, стіл для навчання, одяг та взуття, шкільне приладдя, телефон, комп`ютер.

В подальшому, згідно актів обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 від 02.04.2020 за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 умови проживання визнані задовільними.

Як було встановлено та підтверджено копіями наданих ОСОБА_2 квитанцій, останній в добровільному порядку, починаючи впродовж десяти місяців - з 12.06.2014 р. по 21.01.2015 р., які передували його зверненню із заявою до служби у справах дітей, сплачував ОСОБА_5 на утримання доньки матеріальну допомогу, після чого такі виплати ним були припинені.

Вказану обставину відповідач не заперечував та підтвердив, що дійсно з 2015 року і до даного часу матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_4 він не надає, подарунків не купляє, будь-яких відносин з донькою не підтримує.

Крім того, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що службою у справах дітей Виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради в 2015 році визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 - кожної суботи з 09 год. до 18 год. з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька.

Натомість останній вказаним порядком не скористався, побачень з донькою не здійснював, доказів того, що позивач створює якісь перешкодив такому спілкуванню з донькою - суду не надав.

З приводу спірних правовідносин, судом першої інстанції за участі дитячого психолога, була допитана донька сторін ОСОБА_4 , яка пояснила, що з ОСОБА_10 вона не спілкується, останньої зустрічі не пам`ятає, телефонних розмов з ним не було. Вона не хоче його бачити, оскільки він є незнайомою людиною. Не бачить сенсу у спілкуванні. Ростив та виховував її тато ОСОБА_11 , прізвище якого вона хоче взяти.

Доводячи підстави заявлених вимог та наголошуючи на необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, позивачем ОСОБА_1 було надано суду експертне заключення психолога від 10.907.2020 за результатами обстеження ОСОБА_3 .

В ході проведеного обстеження виявлено загальну задоволеність відносинами в її сім`ї, близькими емоційними стосунками з мамою ОСОБА_12 та татом ОСОБА_13 , гармонійний приклад здорової сімейної системи.

Разом з цим, виявлені ознаки емоційного відкидання, виключення біологічного батька з життя дівчинки і несприйняття його частиною своєї сім`ї.

Згідно з висновком експерта № 1591 від 29.06.2021 за результатами проведеної судово психологічної експертизи, індивідуальні психологічні особливості ОСОБА_2 , його виховні навички справили на малолітню ОСОБА_14 психотравмуючий вплив, який полягає у емоційному відстороненні від нього та формуванні страху перед ним. Актуальна поведінка ОСОБА_15 поєднує авторитарність, владність, своєвільність, ігнорування потреб доньки. Така виховна тактика негативно впливає на емоційний стан та психічний розвиток ОСОБА_3 . Характер впливу на дитину зазначеного стилю виховання полягає в порушенні емоційного комфорту, зростанні тривожності, невпевненості, виникнення страху, паніки, стопреакції, порушенні психічного розвитку.

Під час проведення експертного обстеження колишньої родини, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було встановлено, що вихованням дитини з моменту її народження переважно займалася мати ОСОБА_1 з допомогою своєї матері. В подальшому, другий чоловік ОСОБА_1 взяв на себе частину обов`язків по вихованню ОСОБА_3 .

Також під час спілкування з експертом ОСОБА_3 повідомила, що в неї один батько тато ОСОБА_13 , якій піклується про неї, проводить з нею час, любить її. Відкидає припущення, що ОСОБА_2 її любить.

Матеріали справи містять також заяву ОСОБА_3 від 02.04.2020 на адресу служби у справах дітей, щодо бажання змінити прізвище на « ОСОБА_8 », оскільки вона проживає з мамою та татом ОСОБА_11 . ОСОБА_16 бачити не хоче.

Допитані в судовому засіданні свідки, які є знайомими сторін, родичами, підтвердили відсутність спілкування батька з донькою протягом тривалого часу та його небажання якимсь чином змінити таку ситуацію та відновити стосунки з донькою. .

ОСОБА_17 вчитель початкових класів повідомила, що протягом навчання дитини не бачила батька, з приводу навчання спілкувалася з матір`ю. Від батька надходив лише адвокатський запит.

Встановивши вищевказані фактичні обставини, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи тривалу, майже впродовж восьми років, відсутність будь якого контакту з донькою, у останньої сформувалось стійке усвідомлення, що вона батькові не потрібна, її життя його не цікавить, тоді як інший чоловік ОСОБА_18 взяв на себе турботу за її вихованням та утриманням.

Відносини між її батьками були припинені, коли ОСОБА_4 було близько трьох років, з цього віку і до даного часу дівчинка зростала у відсутність свого батька ОСОБА_2 , який впродовж вказаного періоду її життям не цікавився та вихованням не займався.

Останнє побачення з батьком було випадковим та мало місце під час прогулянки в центрі Полтави, коли дівчинка, за словами відповідача, сховалась за маму та не забажала спілкуватись з ним.

До даного часу між батьком та донькою існує повна відстороненість та будь - який емоційний контакт.

При цьому, сам відповідач не заперечує, що впродовж всього періоду ним не здійснювались дії по вихованню та утриманню своєї доньки, він не брав участі в її житті та не забезпечував її розвитку.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд вказав, що батько має бажання спілкуватись з донькою, приймати участь в її житті та добросовісно виконувати свої батьківські обов`язки.

Разом з тим, жодні докази по справі не підтверджують такого бажання та наявності у останнього підстав для зміни свого ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Сама по собі подача ОСОБА_2 позову про усунення перешкод в спілкуванні з донькою мала місце лише після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

З цього приводу, після ініціювання розгляду зустрічної заяви, ним були зроблені запити до навчального закладу, медичної установи та танцювальної студії, які відвідує ОСОБА_4 , що розцінюється колегією суддів як формальний захід, з метою створення уяви про його зацікавленість життям доньки.

Між тим, висловлена в ході розгляду справи в апеляційній інстанції позиція ОСОБА_2 зводилась до того, що якщо донька виявить бажання з ним спілкуватись, він буде підтримувати з нею відносини, в противному випадку - не бачить в цьому сенсу.

Враховуючи, що при розгляді справ подібної категорії першочергове значення мають права та інтереси дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, тому саме останні мають бути враховані при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, які в такому випадку є похідними, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, який впродовж тривалого часу самоусунувся від їх виконання, що свідчить про наявність в його діях свідомої винної поведінки, оскільки по справі не встановлено жодних об`єктивних перешкод для виконання останнім своїх обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_4 .

За вказаних обставин, апеляційна скарги підлягає задоволенню, а судове рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову скасуванню, з постановленням в цій часино нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_19 .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 липня 2023 року в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських справ відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна