Справа № 127/97/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМА УКРАЇНИ

04 січня 2023 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення зазначеної вимоги позивач не вказав в позовній заяві своє ім`я та по батькові, обмежившись зазначенням ініціалів « ОСОБА_2 », не зазначив свого реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Адресу (назву вулиці) відповідача - Місцевого центру надання вторинної правової допомоги зазначив, як « АДРЕСА_1 з такою назвою відсутня. Окрім наведеного позивач, зазначаючи відвідачами дві юридичні особи, не зазначає їх ЄДРПОУ для їх належної ідентифікації судом.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №910/13737/19 майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці (п.52).

Відповідно до п.3-4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Оскільки вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди є вимогою майнового характеру, позовна заява повинна містити ціну позовну та відповідати сумі, яку позивач бажає стягнути з відповідача.

В порушення зазначеної вимоги позивач в позовній заяві не вказав ціну позову, позовна заява в порушення наведених норм процесуального закону не містить обґрунтованого розрахунку сум, які просить стягнути на його користь позивач.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Натомість позивач, визначивши відповідачами 2 особи, сформулював позовну вимогу про стягнення моральної шкоди з «відповідача», однак не конкретизував кого саме з відповідачів (1 чи 2) стосується вимога. Суд наголошує, що в разі подання позову до кількох відповідачів позовна заява повинна містити позовні вимоги щодо кожного з таких відповідачів, з наведенням відповідного обґрунтування порушення права позивача кожним з відповідачів.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В порушення зазначеної норми позивач, викладаючи в позовній заяві обставини обґрунтування позову, не зазначив та не додав до позовної заяви доказів на обґрунтування цих обставин. Позовна заява позивача не містить жодних додатків на яких, як на доказах ґрунтуються його вимоги. Позивач не виконав наведену вимогу процесуального закону та не долучив до позову копій додатків до нього відповідно до кількості відповідачів.

Суд не може звільнити позивача (як він про це просить у позовній заяві п. 1 прохальної частини) від обов`язку долучення до позову копій додатків до нього, оскільки це є вимогою процесуального закону, яку суд проігнорувати не може.

Згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Разом з тим, позивачем не зазначено чи існують докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, на які позивач посилається, але які не долучено до матеріалів позовної заяви.

Окрім наведеного позивач, зазначивши в якості додатку до позовної заяви «довідка ВУВП №1 про відсутність у мене грошей», не додав до позовної заяви вказаний доказ.

Крім того, в порушення п.п 7, 9-10 ч.3 ст.185 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення вказаної вимоги позивач не додав до позовної заяви документ про сплату судового збору або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір в сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, в даному випадку, враховуючи ціну позову в 100 000 грн, а також того, що позов до відправки у відділення поштового зв`язку здано 27.12.2022 (діяли ставки судового збору для 2022 року) має бути сплачено судовий збір в сумі 1 000 гривень, однак позивач не додав до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору.

В позовній заяві позивач просив з врахуванням його засудження (перебування в установі відбування покарання) та відсутності у нього коштів звільнити його від сплати судового збору.

З приводу цього клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

З системного аналізу вказаної норми закону суд констатує, що предмет позову, з яким позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, не пов`язаний з питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, а тому підстав для звільнення позивача від сплати судового збору з цієї підстави судом не встановлено. Не встановлено судом також і інших, визначених законом, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

З огляду на викладене в задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі слід відмовити.

Позивачу слід сплатити судовий збір за подання позовної заяви у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку в розмірі 1 000 гривень (платіжні реквізити: Отримувач коштів ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0002856, Код класифікації доходів бюджету 22030101 Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький міський суд Вінницької області (назва суду, де розглядається справа)).

При цьому, суд звертає увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в рішеннях від 28.05.1985 року у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" та від 13.02.2001 у справі "Кромбах проти Франції", держава може встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

Крім того, у рішеннях від 20.05.2010 року в справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Суд зазначає, що позивачу слід, усунувши всі викладені недоліки позовної заяви, зокрема, сплатити судовий збір в розмірі 1 000 гривень та надати суду документ про сплату судового збору.

Стосовно клопотання позивача про призначення йому безкоштовного адвоката для представництва його інтересів в суді суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кримінально виконавчого кодексу України (надалі КВК України) засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 8 КВК України засудженому гарантується право на правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) із захисником (захисниками) у кримінальному провадженні, адвокатом (адвокатами), законним представником (законними представниками), який (які) представляє (представляють) особу під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, адміністративних, цивільних, господарських справ у суді, юристом (юристами), фахівцем (фахівцями) у галузі права, який (які) представляє (представляють) особу в Європейському суді з прав людини, а також, якщо засуджений є неповнолітнім, - із своїм (своїми) законним представником (законними представниками).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, з поміж інших також особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону;

Саме до повноважень Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги відноситься питання прийняття рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги (п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Закону)

Частиною 1 ст. 18 цього ж Закону встановлено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

З аналізу вказаних норм Закону слідує, що саме позивач у справах даної категорії, у разі, якщо він бажає скористатись безоплатною вторинною правовою допомогою зобов`язаний звернутись до відповідного (уповноваженого) суб`єкта, який її надає, та який приймає рішення щодо наявності підстав для надання такої допомоги. Правових підстав для перекладання такого свого обов`язку особою на суд, у справах даної категорії закон не визначає.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 19 цього ж Закону якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених ч. 1 ст. 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

З огляду на викладене в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача призначити йому безкоштовного адвоката також слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду слід залишити без руху, про що повідомити позивача та надати йому строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 175,177, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору у справі за його позовом до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити йому безкоштовного адвоката у справі за його позовом до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Місцевого центру надання вторинної правової допомоги, Управління Державної казначейської служби України у місті Вінниці про стягнення моральної шкоди за позбавлення права на захист та невиконання рішення суду залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання позивачем ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу, що не перешкоджатиме повторному зверненню до суду у разі усунення зазначених судом недоліків.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: