Справа № 462/4079/23 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2548/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м.Львів

Справа № 462/4079/23

Провадження № 22-ц/811/2548/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 11 серпня 2023 року у складі судді Палюх Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,-

встановив:

31 травня 2023 ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про припинення стягнення з неї на користь відповідача аліментів на неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1 липня 2021 року, та стягнення з відповідача на її користь аліментів на ОСОБА_5 в частці від доходу (заробітку) ОСОБА_3 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі до 5 лютого 2019 року, вони (сторони) є батьками ОСОБА_5 . Зазначає, що судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 на її ( ОСОБА_6 ) користь аліменти на ОСОБА_5 . Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 травня 2021 року задоволено позов ОСОБА_4 до неї ( ОСОБА_1 ), про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на ОСОБА_5 . Стверджує, що з липня 2021 року син постійно проживає разом із нею ( ОСОБА_1 ) та перебуває на її утриманні. Вважає, що з липня 2021 по теперішній час з неї безпідставно стягуються аліменти на дитину в користь батька. Просить припинити стягнення з неї аліментів на користь відповідача та стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від його доходу (заробітку). Просить позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 11 серпня 2023 року позов задоволено частково. Припинено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 липня 2021 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_5 , у розмірі 1/7 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 травня 2023 року. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в частині розміру аліментів оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає рішення в цій частині незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить змінити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на сина та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів (заробітку) відповідача. Розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника. Вказує, що у своєму рішенні суд першої інстанції посилається на те, що відповідач має на утриманні батька ОСОБА_7 , 1952 року народження, який є інвалідом 2 групи з дитинства. Відповідачем не надано суду доказів того, що батько перебуває на його утриманні. Крім того, держава на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» щомісячно виплачує на кожну дитину по 860 грн. Батько відповідача отримує пенсію. Зазначає, що син сторін жодних виплат від держави не отримує, і з липня 2021 року не отримував від відповідача матеріальної допомоги.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Розгляд справи проведено у відсутності її учасників.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до повноліття дитини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 травня 2021 року припинено стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на ОСОБА_5 , на підставі судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 кошти (аліменти) на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 квітня 2021 року і до повноліття дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з липня 2021 року проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Відповідач у своїх поясненнях посилався на те, що аліменти, присуджені рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 травня 2021 року, ОСОБА_1 не сплачувала.

Відповідач з 22 лютого 2020 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , від спільного подружнього життя вони мають має двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що батько відповідача - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом 2 групи з дитинства.

В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дитини.

При постановленні рішення суд першої інстанції посилається на таке.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 273 цього Кодексу якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267-271 СК України, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16, за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Позов про припинення стягнення аліментів є належним способом захисту права, а однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким з батьків проживає дитина, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

ОСОБА_3 зобов`язаний матеріально утримувати малолітнього ОСОБА_5 шляхом сплати аліментів на користь позивача, як особи, разом з якою проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання малолітнього сина, який проживає з позивачем, хоча є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , має стабільний дохід і в змозі регулярно надавати кошти на утримання дитини.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на ОСОБА_5 , у розмірі 1/7 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 31 травня 2023 року.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду в оскарженій частині не встановлені.

Керуючись: ст. ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Постанову складено і підписано 14 грудня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ________________Р.В. Савуляк