Справа № 522/113/23
Провадження № 2/522/46/23
УХВАЛА

26 січня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Косіцина В.В., розглянувши позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

4 січня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , в якій вона просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором оренди приміщення , об`єднане в результаті перепланування частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 219 983 (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три ) гривні 90 коп. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 199,94 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України та враховуючи те, що відповідач є фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, 5 січня 2023 року до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області судом було направлено запит щодо відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача, відповідь на який повернулася до суду 24 січня 2023 року та з якої вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_2 , що відноситься до території Приморського району міста Одеси.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження по вищевказаній справі, прийшов до висновку, що вищевказана позовна заява підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження по вищевказаній справі, прийшов до висновку, що вищевказана позовна заява підлягає направленню за підсудністю, виходячи з такого.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ закріплений в статтях 26-30 ЦПК України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Відповідно до правил ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пунктах 41 та 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3 (далі - Постанова Пленуму № 3), визначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи із зазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі у справі № 911/2390/18 підтримала правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, визначивши, що до спорів про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, застосовуються виключні правила підсудності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу неналежного виконання відповідачем умов договору оренди від 18 лютого 2022 року, предметом якого є приміщення, об`єднане в результаті перепланування частини квартири АДРЕСА_1 . Місцезнаходження нерухомого майна підтверджено документально.

З урахування зазначених правил підсудності справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Оскільки позов стосується розірвання договору оренди землі, тобто предметом спору є нерухоме майно, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а тому підлягає передачі за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд зазначає, що це в свою чергу не позбавить позивача права доступу до правосуддя в розумінні сталої практики Європейського суду з прав людини та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст.27, 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди - передати за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Передачу справи на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Косіцина