Справа № 214/599/23
2/214/2420/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - Прасолов В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Павленко Вячеславом Вікторовичем, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», про стягнення грошових коштів, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 15 710 грн. 00 коп., як безпідставно набутих.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст. 177 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 177 ч.4 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно тексту поданої позовної заяви, позивач зазначив, що на підставі ст. 22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У розумінні ст. 1 п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Однак, у даному випадку, позивач не може керуватися вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Предметом позову, з яким звернувся ОСОБА_1 , є стягнення безпідставно набутих відповідачем ТОВ «ФК «Кредит Капітал» за виконавчим написом приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 11.05.2021 року, грошових коштів за кредитним договором № 2097003 від 07.03.2020 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на правовідносини, що виникають з приводу повернення безпідставно набутих за виконавчим написом грошових коштів, а тому позивач в даному випадку не звільнений від сплати судового збору, оскільки оскаржувані дії не порушують його права як споживача.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя («KREUZ v. POLAND» № 28249/95).

Таким чином, у порушення вимог ст. 4 ч.1 п.2 Закону України «Про судовий збір» позивачем до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

При таких недоліках, подана позовна заява, у відповідності зі ст. 185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху, а позивачеві суд пропонує в строк протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали усунути зазначені недоліки поданої позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 177, 185, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Павленко Вячеславом Вікторовичем, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», про стягнення грошових коштів- залишити без руху, надати позивачеві строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали.

При невиконанні ухвали суду в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Прасолов