УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

09 лютого 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коваленко А.О.,

представника відповідача - Єркін М.М. (ордер від 21.10.2021),

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (адреса: АДРЕСА_1 ) про зміну розміру ідеальних часток у спільній частковій власності на домоволодіння,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

24.05.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом позивачів, в якій вони просять ухвалити рішення, яким змінити розміри часток співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_2 таким чином:

1) частку ОСОБА_1 розміром 1/8 змінити на частку 29/100;

2) частку ОСОБА_2 розміром 1/8 змінити на частку 29/100;

3) частку ОСОБА_3 розміром 3/4 змінити на частку розміром 42/100.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.06.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі було призначено на 15.09.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.09.2021 у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи та необхідністю витребування доказів у справі, судове засідання було відкладено на 23.11.2021.

У судовому засіданні 23.11.2021 було розпочато розгляд справи по суті, проте оголошувалась перерва до 03.12.2021.

Враховуючи клопотання представника позивача про надання часу для укладення мирової угоди у справі у судовому засіданні 03.12.2021 оголошувалась перерва до 03.03.2022.

У зв`язку з початком збройної агресії рф 03.03.2022 судове засідання не відбулось, та було перенесено на 24.11.2022.

У судове засідання, призначене на 24.11.2022 учасники провадження не з`явились. При цьому від відповідача надійшло клопотання про перенесення судового засідання, а від інших учасників провадження (позивачів у справі) будь-яких заяв та/або клопотань до суду не надійшло, в тому числі в порядку ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) станом на день судового засідання не надійшло.

Враховуючи наведене, 24.11.2022 судове засідання було перенесено на 09.02.2023.

У судове засідання, призначене на 09.02.2023 з`явились відповідач та його представник.

Від представника позивачів ( ОСОБА_4 ) надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні висловив позицію про можливість залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Разом з тим, наполягав на вирішенні відповідною ухвалою суду питання щодо розподілу судових витрат.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача, яке не може бути обмежено судом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Відповідна правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.07.2020 у справі № 585/2152/19 (провадження № 61-4450св20) та від 11.04.2019 у справі № 712/13263/17 (провадження № 61-29936св18).

Разом з тим, суд бере до уваги, що для вчинення такої юридично значимої дії суд має пересвідчитись по-перше в наявності відповідного обсягу повноважень та компетенції у особи, яка просить її вчинити, по-друге у відсутності порушення будь-чиїх законних прав та інтересів такою заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Вбачається, що наявні в матеріалах справи копії ордерів від 24.02.2021 №№ 083629, 083630, видані ОСОБА_4 на право представництва інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (позивачів у справі) обмежень щодо права на звернення до суду з заявою про залишення позову без розгляду не містить.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 569/24629/18 (провадження № 61-3235св22) у пунктах 4-6, 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України. Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера. Відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер) (пункт 16 вказаного Положення).

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.07.2022 у справі № 388/1029/20 (провадження № 61-5083св22):

«За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18 (провадження № 61-2228св20), від 29 червня 2021 року у справі № 505/3083/13-ц (провадження № 61-4773св19), від 04 квітня 2022 року у справі № 441/1609/19 (провадження № 61-20050св21)».

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті у даній конкретній справі було розпочато у судовому засіданні 23.11.2021.

Водночас, суд враховує, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що в судові засідання, які призначались для розгляду даної на 24.11.2022 та 09.02.2023 позивачі викликались належним чином, проте до суду не з`явились та будь-яких заяв/клопотань про причини неявки та/або можливість розгляду справи без їх участі не подали.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

У рішеннях Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. На заявника покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана представником позивачів заява про залишення позову без розгляду, а також неявка позивачів (їх представника) в судові засідання, які призначались для розгляду даної справи по суті, в цілому свідчать про небажання підтримувати заявлені позовні вимоги або втрату інтересу до них.

Розгляд справи триває з червня 2021 року, неодноразове відкладення судових засідань спричиняє затягування розгляду і вирішення справи по суті.

При цьому, суд бере до уваги вагомість питання, що є предметом судового розгляду - зміна розміру часток співвласників у праві спільній частковій власності на домоволодіння.

Зважаючи на те, що позивачі (їх представник), який належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, повторно не з`явився до суду (у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті), не підтримавши вимоги в судовому засіданні, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, натомість звернувся з заявою про залишення позову без розгляду, то нез`явлення позивачів/їх представника перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе залишити позовну заяву без розгляду.

При цьому, суд роз`яснює, що ч. 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 759/9229/15-ц, провадження № 61-38св19).

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Щодо судового збору

Частиною 3 статті 257 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 449/1290/20 (провадження № 61-18698св21) зазначено:

«В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.»

Оскільки позовна заява у даній справі залишена без розгляду з урахуванням процесуальної поведінки позивачів, в т.ч. з урахуванням поданої їхнім представником заяви про залишення позову без розгляду, то за положеннями п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в даному випадку сплачений позивачами судовий збір поверненню не підлягає.

Щодо витрат на правничу допомогу

Щодо клопотання представника відповідача про вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу з урахуванням заявленого у відзиві на позов (від 12.10.2021) орієнтовного розміру 13 500,00 грн, суд звертає увагу на наступне.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 № 755/3436/20 (61-20476св21) викладено правову позицію за змістом якої ч. 3 ст. 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

У справі, що є предметом розгляду, позивачами заяви про відмову від позову не подавалось.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Крім того, суд зауважує, що ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 (61-18451св20) обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Наразі матеріали справи остаточного розміру витрат відповідача на правову допомогу та відповідних доказів, на підтвердження таких витрат не містять.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з метою вирішення питання про компенсацію здійснених відповідачем витрат призначити судове засідання у справі. Дата відповідного судового засідання визначається з урахуванням строку, необхідного відповідачу для подання доказів на підтвердження заявлених витрат, ознайомлення позивачів з такими документами, підготовки ними своїх заперечень (у разі наявності), завантаженості суду та наявного в країні воєнного стану і зумовленого цим наслідками.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 257, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру ідеальних часток у спільній частковій власності на домоволодіння, - залишити без розгляду.

Для вирішення питання про компенсацію здійснених відповідачем витрат призначити судове засідання в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. П. Шутова, 1, каб. 9 на 30 березня 2023 року 13 годину 00 хвилин.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Учасникам провадження направити копію даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич