Номер провадження: 22-ц/813/7601/23
Справа № 497/1059/23
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 497/1059/23

Номер провадження: 22-ц/813/7601/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»на ухвалу Болградського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Кравцової А.В. 05 липня 2023 року, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст заяви

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить: 1) визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Болградським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 16.10.2012 року по справі №1507/2111/12 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №590М від 14.12.2007 року в розмірі 5 495,95 долара США, що за курсом 7,99, згідно розпорядження НБУ від 14.05.2012 р., складає 43 912,64 грн.. Також ОСОБА_1 просить стягнути судові витрати в сумі - 439,12 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги тим, що борг за вказаним рішенням суду вона сплатила у повному обсязі, про що має довідку Банку. Тому вищевказаний виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню (а. с. 1 - 4).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05.07.2023 року задоволено вищевказану заяву ОСОБА_1 ..

Визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи у справі №1507/2111/12 від 16.10.2012 р., що були видані Болградським районним судом Одеської області в частині стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»заборгованості за кредитним договором №590М від 14.12.2007 р. у розмірі 5 495,95 долара США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2012 р. станом на ухвалення судом рішення становило 43 912,64 грн., а також - зі стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»судових витрат у розмірі сплаченого судового збору в розмірі 439,12 грн..

Ухвала мотивована тим, що станом на 06.02.2023 року заборгованість ОСОБА_1 була ліквідована, про що свідчить довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК»від 06.02.2023 року №R6P542JBEI0GAQK2, що сформована Керівником Напрямку операційного обслуговування ГО ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 надано докази того, що її обов`язок перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутній повністю у зв`язку з добровільною виплатою боргу, що є підставою для задоволення заяви (а. с. 36 - 36 зворотна сторона).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 05.07.2023 року. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Банк зазначає, що між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір №590М від 14.12.2007 року. З метою забезпечення виконання кредитного договору укладено договір поруки за №590 МР і №590МР1 від 14.12.2007 року. Через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_3 утворилась заборгованість, яка не погашена на сьогоднішній день (а. с. 41 - 44).

Позиція заявниці в апеляційному суді

Адвокат Бендерук О.М., діючий від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що надання банком довідки про те, що в ОСОБА_3 наявна заборгованість носить сумнівний характер. Крім того, у справі розглядається питання щодо наявності заборгованості саме у ОСОБА_1 перед банком, а не у ОСОБА_3 .. Банком не було надано доказів недійсності виданої ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості,.

В автоматизованому реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 ..

Крім того, сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2023 апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 05.07.2023 року залишено без руху (а. с. 49 - 49 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2023року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 05.07.2023 року(а. с. 60 - 60 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2023 року справу призначено до розгляду у приміщенні у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 65).

23.11.2023 року від адвоката Бендерука О.М., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.

07.12.2023 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки від 25.09.2023 року про наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №590М від 14.12.2007 року.

Протокольною ухвалою від 07.12.2023 року відмовлено в долученні вищевказаної довідки від 25.09.2023 року про наявність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №590М від 14.12.2007 року.

Адвокат Бендерук О.М., діючий від імені ОСОБА_1 , у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року в цивільній справі № 1507/2111/12 за позовом Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №590М від 14.12.2007 року в розмірі 5 495,95 долара США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2012 року, становить 43 912,64 грн.. Також стягнуто з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»судові витрати у розмірі - 439,12 грн. сплаченого судового збору. Рішення суду набрало законної сили - 20.11.2012 року.

Болградським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи за вказаним рішенням суду про стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»вказаної заборгованості.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»на АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Між сторонами виникли правовідносини з визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року у справі №1507/2111/12, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_3 14.12.2007 року укладено кредитний договір № 590М про надання кредиту в сумі 25 000 доларів США, строком до - 14.12.2012 року, зі сплатою процентів, погашення кредиту відповідно до графіка, який є додатком № 1 до названого договору.

14.12.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»і ОСОБА_4 і ОСОБА_1 були укладені договори поруки за № 590 МР і № 590 МР1, як спосіб забезпечення зобов`язання відповідачем ОСОБА_3 по кредитному договору № 590 М від 14.12.2007 року.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.10.2012 року в цивільній справі № 1507/2111/12 за позовом Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №590М від 14.12.2007 року в розмірі 5 495,95 долара США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2012 року, становить 43 912,64 грн.. Також стягнуто з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»судові витрати у розмірі - 439,12 грн. сплаченого судового збору. Рішення суду набрало законної сили - 20.11.2012 року.

Болградським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи за вказаним рішенням суду про стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»вказаної заборгованості.

Заявник, звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, надала суду довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»від 06.02.2023 року №R6P542JBEI0GAQK2, що сформована Керівником Напрямку операційного обслуговування ГО Івановою Н.М., про те, що станом на 06.02.2023 року заборгованість ОСОБА_1 була ліквідована.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 надано докази того, що її обов`язок перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутній повністю у зв`язку з добровільною виплатою боргу.

З наданої заявником довідки не можливо встановити, та остання не містить доказів того, що відсутня заборгованість саме за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року та за договорами поруки №590 МР і № 590 МР1.

Крім того, як зазначає заявник зобов`язання припинилось внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Однак, заявником не було надано доказів на підтвердження виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року.

Отже, вказане свідчить, що заявником не доведено добровільного виконання та відсутності заборгованості за кредитним договором № 590М від 14.12.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та ОСОБА_3 ..

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК»є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 05 липня 2023 року про визнання виконавчих листів такими що не підлягають виконанню скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе