Справа № 535/139/15
Провадження № 4-с/529/7/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

секретаря Звягольської В.А.,

за участю скаржниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є. за її скаргою на протиправні дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла В.В. щодо реалізації земельної ділянки боржника,

встановив:

У провадженні Диканського районного суду Полтавської області перебуває справа № 535/139/15, провадження № 4-с/529/7/23 за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла В.В. щодо реалізації земельної ділянки боржника.

29.03.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області скаргу залишено без руху та надано скаржниці ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

В подальшому ухвалою від 12.04.2023 задоволено заяву скаржниці ОСОБА_1 та продовжено строк, для усунення недоліків у скарзі.

25.04.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків.

07.08.2023 постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 25.04.2023 скасовано та направлено матеріали для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13.09.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області заяву ОСОБА_1 від 17.04.2023 про продовження строку для усунення недоліків задоволено.

05.10.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 оголосила заяву про відвід головуючій у справі, вказавши, що у письмовому вигляді нею така заява надіслана до суду поштою. В обгрунтування заяви про відвід посилається на те, що вважає суддю Петренко Л.Є. необ`єктивною та неупередженою при розгляді її скарги. Суддею Петренко Л.Є. по інших справах, де вона являлась скаржницею, приймалися різні процесуальні рішення та дії, які вона вважає незаконними. Проте посилається на те, що відвід вона заявліє не з підстав незгоди з процесуальними рішеннями, а тим, що вона не довіряє судді Петренко Л.Є., вважає її необ`єктивною та не бажає щоб її скарга розглядалась цим суддею. Наполягає на відводі судді Петренко Л.Є.

Представник відділу примусових виконань рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Заслухавши ОСОБА_1 , суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог частини 1 статті 39 цього Кодексу, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, зокрема, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За правилами частини 1 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 даної статті, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11, п.104, 106, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Крім того, згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, необхідно враховувати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Усна заява ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є., в достатній мірі та належним чином не обґрунтовані.

Однак, незважаючи на надуманість підстав для відводу судді, з огляду на сталу недовіру та неприязне ставлення скаржниці ОСОБА_1 до судді Петренко Л.Є. по інших справах, які перебували раніше у провадженні, її участь у даній справі може за суб`єктивним критерієм викликати сумнів в учасників цивільної справи та стороннього спостерігача в неупередженості та об`єктивності головуючого судді.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення умов, за яких в учасників справи та в очах стороннього розумного спостерігача не виникало б будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, який здійснює розгляд справи, заява про відвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 39, 40, 41 ЦПК України, суд,-

постановив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петренко Л.Є. по справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла В.В. щодо реалізації земельної ділянки боржника.

Передати справу № 535/139/15, провадження № 4-с/529/7/23, за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лукмасла В.В. щодо реалізації земельної ділянки боржника до канцелярії Диканського районного суду Полтавської області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.12.2023

Головуюча Л.Є. Петренко