Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд містаКиєваускладі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Подільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, - факт народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Заява мотивована тим, що вона є громадянкою України та проживала на тимчасово окупованій території України - в м. Маріуполь Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполі Донецької області вона народила дитину - дочку - ОСОБА_3 . Про народження дитини заявнику було видано документи незаконно утвореними органами, а тому отримати свідоцтво про народження у відділ ДРАЦС у неї не має можливості. Згідно виданого їй свідоцтва про народження матір`ю дитини є заявник ОСОБА_1 , а батьком є ОСОБА_4 . В зареєстрованому шлюбі вони не перебувають. Просить встановити факт народження дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , встановлення якого їй необхідно для реєстрації дитини органами реєстрації актів цивільного стану Держави Україна.

Ухвалою від 22.12.2023 р. було відкрито провадження у справі за вищевказаною заявою.

До початку судового засідання заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи-1 - Подільського РВ ДРАЦС м.Києва в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Маріуполь Донецької області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , особа місце фактичного перебування як тимчасово переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

Згідно наданих документів, заявник не перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянином України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з медичного свідоцтва про народження № 31 від 08.03.2022 р., виданого Маріупольським пологовим будинком Донецької області, є запис про народження дівчинки, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Маріуполь Донецької області, мати - ОСОБА_1 .

Факт народження у ОСОБА_1 дочки підтверджується також свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 01.06.2022 року, виданим міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, згідно якого народилася ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Маріуполь Донецької області, батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже встановлено, що документ на підтвердження факту народження дитини виданий заявнику на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати народження дитини заявника у справі у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Положеннями ст.ст.3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання ж про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21 судам надано роз`яснення, що відмова у вчиненні реєстраційної дії органами державної реєстрації актів цивільного стану не є обов`язковою для встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до статті 317 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defactoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті оцінки медичних документів про смерть фізичної особи громадянина України, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території, зразків, визначених законодавством України, можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що мати дитини ОСОБА_1 не має можливості надати до органів ДРАЦС документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема медичне свідоцтво про народження за встановленою МОЗ України формою, а факт народження дитини у заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області підтверджено, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника в частині встановлення факту народження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі не перебувають, суду своєї згоди на запис себе батьком дитини ОСОБА_4 не подавав, а тому видане незаконним органом реєстрації свідоцтво про народження має значення лише для встановлення саме факту народження в певний час та в певному місці, в зв`язку з чим немає підстав для встановлення походження дитини, народженої ОСОБА_1 , від ОСОБА_4 як батька.

А відтак, вимоги заявника про запис батьком дитини ОСОБА_4 не засновані на законі.

В силу ч. ч. 1 та 3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місті Маріуполь Донецької області (Україна), мати є громадянка України ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_6 , громадянин України.

Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки державним органам провести державну реєстрацію факту народження дитини, а заявнику - отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України.

Відповідно до ст.317 ч.4 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст.ст.13, 81, 89, 263, 264-265, 293 ч.2 п.5, 315 ч.1 п.7, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Подільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, - задовольнити.

Встановити факт народження дитини - ОСОБА_7 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження - Україна, Донецька область, м. Маріуполь, у батьків: батько - ОСОБА_6 , громадянин України (відповідно до приписів ч.1 ст.135 СК України), мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка м. Маріуполь, Донецької області, громадянка України, паспорт НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03.012008 р., місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного перебування як тимчасово переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

Факт народження дитини встановити для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах ДРАЦС України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.12.2023 р.

Повне найменування учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного перебування як тимчасово переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ,);

Заінтересована особа - Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Борисоглібська, буд.6; );

Суддя Н. М. Ларіонова