КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-з/824/134/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (головуючий суддя), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Олійником Олегом Станіславовичем , про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Олійником Олегом Станіславовичем , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року у справі ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Олійником О.С. задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 100 000 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» в дохід держави 1 000 грн судового збору.

В подальшому, 28 листопада 2022 року засобами електронного зв`язку представник ОСОБА_1 - Олійник О.С. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді першої та апеляційної інстанції.

В поданій заяві про стягнення витрат на правову допомогу заявник посилається на те, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем було визначено у розмірі 80 000 грн, а в суді апеляційної інстанції - у розмірі 40 000 грн. Вказано, що представником позивача було зроблено заяви про те, що докази понесених витрат будуть додатково подані, а резолютивні частини позовної заяви та апеляційної скарги містять загальну вимогу про стягнення судових витрат.

Крім того, представником позивача також зазначається про те, що позивач поніс витрати по оплаті послуг експерта у розмірі 16 620 грн.

Таким чином, загальний розмір судових витрат, які поніс позивач в суді першої та апеляційної інстанції складає 136 620 грн (80 000 грн + 40 000 грн + 16 620 грн).

Вказано, що оскільки позовні вимоги апеляційним судом було задоволено у розмірі 20 % від загального розміру позовних вимог, то до стягнення з відповідача підлягає сума судових витрат у розмірі 27 324 грн (20% від 136 620 грн).

Представник позивача зазначає, що вказаний розмір судових витрат є співмірним зі : складністю справи та виконаним обсягом робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) - 56 год.; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

В поданій заяві представник Олійник О.С. також навів перелік вчинених дій з надання правової допомоги, зокрема, : консультації з клієнтом, аналіз законодавства та судової практики, складання розрахунку судового збору, складання та подання позовної заяви, зустріч з експертом ОСОБА_3. та укладення з ним договору на проведення експертизи, ознайомлення із матеріалами справи, складання та направлення відповіді на відзив, складання та подання апеляційної скарги, складання та подання до суду заяви про долучення документів на підтвердження судових витрат, отримання та вивчення відзиву відповідача на апеляційну скаргу, складання клопотання про допит свідка, експерта, складання та подання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, залучення адвоката Залізняка І.І. та надання інструкцій щодо участі у судовому засіданні.

Представник Олійник О.С. наголошує, що конкретний розмір гонорару адвоката визначено у фіксованому розмірі, а не обчислюється погодинно. Також наголошено, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - Олійник О.С. просив винести по справі додаткове судове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 27 324 грн судових витрат, а також видати виконавчий лист на примусове судового рішення у вказаній частині.

20 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення від Комунального підприємства «Київпастранс» на подану заяву про ухвалення додаткового рішення, які мотивовано тим, що матеріали справи не містять жодного підтвердження (чек, квитанція, платіжне доручення тощо) фактичної оплати клієнтом за надані адвокатом послуг. Крім того, детальний опис виконаних робіт, поданий адвокатом позивача, не містить обсягу витраченого ним часу, а також вартості кожної послуги окремо, що унеможливлює здійснити моніторинг ринку цін за аналогічні послуги та об`єктивно перевірити наданий суду розрахунок.

Крім того, вказано, що позивач по справі не підтвердив належними доказами понесені витрати на оплату послуг експерта ОСОБА_3., оскільки з наданої квитанції вбачається, що ОСОБА_1 сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 16 620 грн за «послуги пл.». Таким чином, встановити, що саме даний платіж здійснювався за договором про надання послуг від 04 березня 2021 року №б/н не вбачається можливим.

Враховуючи вищезазначене, Комунальне підприємство «Київпастранс» просило відмовити у задоволенні вимог позивача у стягненні з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 27 324 грн.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що представник ОСОБА_1 - Олійник О.С. заявляв орієнтовний розмір судових витрат, які будуть понесені в суді першої інстанції, в поданій позовній заяві у розмірі 80 000 грн, а також було зазначено в апеляційній скарзі про розмір судових витрат, які позивач планує понести в суді апеляційної інстанції у розмірі 40 000 грн. Також було зазначено, що позивач по справі поніс витрати на послуги експерта у розмірі 16 620 грн. Заяву про ухвалення додаткового рішення було подано представником позивача в строк, визначений статтею 141 ЦПК України.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Норми вказаної статті не встановлюють для суду обов`язку викликати учасників справи у судове засідання, а такі виклики суд здійснює у разі необхідності. Апеляційний суд не вбачає підстав для виклику учасників справи для розгляду заяви.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, матеріалами справи підтверджено, що адвокат Олійник О.С. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору-приєднання (доручення) №34/20 до публічного договору-оферти №13/20 від 02 червня 2020 року про надання правової (професійної правничої) допомоги від 06 грудня 2020 року (а.с.13-23, т.1). В матеріалах справи містяться також ордери, які виписані представником Олійником О.С. на представлення інтересів ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції (а.с.24, т.1, а.с.50 т.3).

Відповідно до положень публічного договору-оферти №13/20 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 02 червня 2020 року Адвокатського бюро Олега Олійника, зокрема, п.4.1. передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському бюро гонорар у розмірі та в строки, які визначаються за письмовою угодою сторін.

Положення п.4.6 вказаного публічного договору-оферти передбачають, що розмір гонорару адвокатського бюро визначається згідно п.4.1. цього договору в процесі виконання ряду дій адвокатським бюро на підставі рахунку останнього.

Також в матеріалах справи міститься свідоцтво Олійника О.С. про право на заняття адвокатською діяльністю №553 від 08 лютого 2006 року №42 (а.с.24, т.1).

Крім того, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача було надано рахунок-фактуру №339 від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 має сплатити адвокатському бюро Олега Олійника 80 000 грн за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги №34/20 від 06 грудня 2020 року (а.с.198 зворотній бік, т.3).

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000015 від 15 червня 2022 року ОСОБА_1 має сплатити адвокатському бюро Олега Олійника 40 000 грн за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги №34/20 від 06 грудня 2020 року в суді апеляційної інстанції по справі №757/12821/21 (а.с.201, т.3).

Також було надано копію договору №б/н про надання послуг від 04 березня 2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно до положень п.1.1. якого встановлено, що предметом цього договору є надання спеціалістом за завданням замовника послуг з проведення дослідження із застосуванням спеціальних знань в галузі психології, щодо визначення грошового еквіваленту моральної шкоди, спричиненої замовнику (а.с.199, т.3).

Відповідно до положень п.3.1. вказаного вище договору передбачено, що вартість надання послуг з проведення дослідження із застосуванням спеціальних знань в галузі психології залежить від поставлених питань і вказується в завданні, викладеному у Додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Оплата вартості надання послуг з проведення дослідження із застосуванням спеціальних знань в галузі психології здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок спеціаліста відповідно до п.2.2.1. цього договору на підставі виставленого спеціалістом рахунку (положення п.3.2. вказаного договору).

Відповідно до завдання для проведення дослідження від 04 березня 2021 року, підписаного ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вартість послуг спеціаліста узгоджена із замовником в сумі 16 620 грн (а.с.200, т.3).

Представником позивача також було надано квитанцію №0.0..1 від 01 квітня 2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 16 620 грн, призначення платежу - оплата за послуги пл. (а.с.200 зворотній бік, т.3).

Також представником позивача надано Акт про виконання договору приєднання (доручення) №34/20 до публічного договору-оферти №13/20 від 02 червня 2020 року про надання правничої (професійної правової) допомоги від 25 листопада 2022 року, відповідно до якого вказано, що адвокат належним чином, якісно та в строк надав правову допомогу клієнту, передбачену договором та рахунком АБ щодо представництва інтересів клієнта в судовій справі №757/12821/21-ц Печерського районного суду міста Києва в суді першої та апеляційної інстанції. Претензій до якості, обсягу та строків виконання доручень клієнт не має. Відповідно до рахунків АБ за надання вищевказаної правової допомоги гонорар АБ складає 120 000 грн, в тому числі 80 000 грн - за правову допомогу в суді першої інстанції, 40 000 грн - за правову допомогу в суді апеляційної інстанції. Вказаний акт підписано представником Олійником О.С. та позивачем ОСОБА_1 (а.с.201-202, т.3).

Також представником Олійником О.С. було надано детальний опис робіт, який був виконаний адвокатом в суді першої та апеляційної інстанції, а саме: консультації з клієнтом, аналіз законодавства та судової практики, складання розрахунку судового збору, складання та подання позовної заяви, зустріч з експертом ОСОБА_3. та укладення з ним договору на проведення експертизи, ознайомлення із матеріалами справи, складання та направлення відповіді на відзив, складання та подання апеляційної скарги, складання та подання до суду заяви про долучення документів на підтвердження судових витрат, отримання та вивчення відзиву відповідача на апеляційну скаргу, складання клопотання про допит свідка, експерта, складання та подання клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, залучення адвоката Залізняка І.І. та надання інструкцій щодо участі у судовому засіданні. (а.с.202-203, т.3).

Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено активну участь представника позивача Олійника О.С. у розгляді даної справи та вчиненні дій в інтересах клієнт - позивача ОСОБА_1 .

Щодо доводів відповідача, які наведені в поданих запереченнях щодо ухвалення додаткового судового рішення, то апеляційний суд керується наступним.

Так, відповідач посилається на те, що адвокатом не було зазначено обсягу витрачено часу на надання відповідних послуг позивачу, що позбавило останнього здійснити моніторинг ринку цін за аналогічні послуги та об`єктивно перевірити наданий суду розрахунок.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Оскільки адвокатом та клієнтом було погоджено фіксований розмір гонорару, то не зазначення адвокатом обсягу витраченого часу на надані послуги не впливає на вартість таких послуг, оскільки клієнт ( ОСОБА_1 ) буде зобов`язаний сплатити фіксований розмір гонорару, погоджений сторонами.

Щодо посилання відповідача на те, що представником позивача не було надано жодного доказу фактичної оплати послуг адвоката, то апеляційний суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 викладено правову позицію, що висновки судів про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду». Таким чином, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Встановлена на законодавчому рівні можливість отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

З огляду за зазначене, апеляційний суд відхиляє вказані доводи відповідача по справі.

Щодо посилання на те, що позивачем не доведено понесені витрати на послуги експерта, то вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме: наданою копією договору №б/н про надання послуг від 04 березня 2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; наданим завданням для проведення дослідження від 04 березня 2021 року, підписаним ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо вартості послуги; квитанцією №0.0..1 від 01 квітня 2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 16 620 грн, призначення платежу - оплата за послуги пл.

Враховуючи зазначені обставини справи, а також вчиненні процесуальні дії представником Олійником О.С. в суді першої та апеляційної інстанції, враховуючи складність даної справи, а також те, що позовні вимоги було задоволено частково й представником позивача просить стягнути правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, то апеляційний суд доходить висновку про задоволення поданої заяви та стягнення на користь ОСОБА_1 правової допомоги у розмірі 27 324 грн.

Однак, щодо заявлених вимог про видачу виконавчого листа на примусове виконання судового рішення у зазначеній частині, то апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині, оскільки відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки Київський апеляційний суд не є судом, який розглядав дану справу як суд першої інстанції, то й правових підстав для видачі виконавчого листа немає.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Олійником Олегом Станіславовичем , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (юр. адр. 04070 м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі - 27 324 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв