Справа № 569/3583/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Павлюк І.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, поданим представником позивача адвокатом Павлюк І.А., в якому, з урахуванням заяви від 8 листопада 2022 року, просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 78600 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 58305,28 грн, витрати на сплату судового збору і витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 з 26 жовтня 2011 року. Звільнена з роботи 24 січня 2022 року згідно наказу № 1. Однак, розрахунок з нею проведено не було. Заборгованість по заробітній платі їй не виплачено з січня 2021 року по 24 січня 2022 року в сумі 78600 грн. На адвокатський запит з проханням надати довідку про заборгованість по заробітні платі, довідку про середньомісячну заробітну плату, належним чином завірені копії документів, які підтверджують нарахування та виплату заробітної плати відповіді отримано не було. Середній заробіток за період з 25 січня 2022 року по 8 листопада 2022 року буде становити 58305,28 грн.

Ухвалою від 15 березня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунула.

Ухвалою від 29 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 29 березня 2022 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що відповідачем у повному обсязі виплачено, а позиваче отримано суму заробітної плати у 2021-2022 роках, що підтверджується витягами із зошитів внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 , з яких вбачається дата формування запису, назва одержувача, отримана сума та особистий підпис одержувача платежі. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, котра здійснює свою діяльність без створення юридичної особи, а тому від неї не вимагається ведення касової книги та оформлення касових операцій прибутковими та видатковими касовими ордерами, у тому числі з виплат заробітної плати. Порушення порядку виплати та/або документального оформлення виплати заробітної плати не є доказом невиплати заробітної плати, а є лише доказом порушення порядку виплати та/або документального оформлення такої виплати, за котрі суб`єкти господарювання можуть нести відповідальність в результаті проведення контролюючими органами відповідних перевірок. Аналогічне стосується утримання, нарахування та виплати ПДФО та ЄСВ. Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1-4 квартал 2021 року відповідачем нараховано позивачу заробітну плату за січень-грудень 2021 року в загальній сумі 73700 грн, а не 78600 грн, як це зазначає позивач. Позивачем не надано деталізованого розміру сум заборгованості із виплати заробітної плати у 2021-2022 роках, що є недопустимим та прямо суперечить ч.3 ст.12 ЦПК України. Станом на момент припинення трудових відносин позивача та відповідача у останнього перед позивачем була відсутня заборгованість із виплати заробітної плати й відповідно не підлягає до задоволення стягнення з відповідача в порядку ст.117 КЗпП України сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що з 2021 року заробітна плата позивачу виплачувалась нерегулярно. Частково отримувала кошти по 200, 300, 500 грн, тому надати деталізований розрахунок заборгованості позивач надати не може. За 2021 рік жодних відрахувань податків із заробітної плати позивача не здійснювалось. Після звільнення позивача відповідач подала коригуючи документи про нарахування їх заробітної плати, але податки відповідачем не сплачені донині. З довідкою про розмір нарахованої заробітної плати, наданою відповідачем, позивач погоджується, але заперечує факт виплати заробітної плати за період з 1 січня 2021 року по 24 січня 2022 року. В наданих відповідачем зошитах обліку не всюди є підписи ОСОБА_2 . Позивач не заперечує, що отримувала ті кошти, де є її підпис, але заперечує, що це заробітна плата. В день звільнення позивач була на роботі, вимоги про наявність заборгованості не пред`являла, до роботодавця зверталася усно пізніше, оскільки конфлікт щодо виплати коштів почався після звільнення. Зошити внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 є неналежними доказами виплати заробітної плати. При виплаті заробітної плати готівкою ФОП має дотримуватися вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148. Ведення працівниками зошита, у якому вказано про рух товару та грошових коштів у магазині ФОП ОСОБА_3 , не передбачено чинним законодавством. Дані докази є допустимими як такі, що свідчать про ведення торгівлі у магазині відповідача в певні періоди.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що за період з 29 грудня 2020 року по 23 січня 2022 року позивач отримала кошти на загальну суму 80018 грн. На момент звільнення позивач не заперечувала, що отримала заробітну плату в повному обсязі. Більше того, позивач особисто вела зошити внутрішнього обліку і отримувала заробітну плату під підпис у ньому. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не розповсюджує свою дію на ФОП.

Відповідач, допитана як свідок, показала, що є фізичною особою-підприємцем з 2003 року. ОСОБА_2 працювала в неї продавцем у магазині. Заробітну плату позивач отримувала під підпис у зошиті, який вона сама ж і заповнювала. Фінансових претензій зі сторони позивача під час роботи не було. Нарахуванням заробітної плати та поданням звітності займався бухгалтер за договором. На перевірку управління Держпраці зошити внутрішнього обліку не подавала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 26 жовтня 2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 № 259938) та ОСОБА_2 укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрований за № 5.

Відповідно до п.3 трудового договору фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, + 10 грн на місяць.

Згідно із записом № 11 трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_4 1 вересня 1998 року, позивач 26 жовтня 2011 року прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів за трудовим договором № 5 від 26 жовтня 2011 року.

Наказом № 1 від 24 січня 2022 року позивач звільнена з 24 січня 2022 року за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, про що внесено запис № 12 до трудової книжки позивача.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) за звітний 2021 рік позивачу відповідачем нарахована заробітна плата в загальній сумі 73700 грн, а саме: січень - 6050 грн, лютий - 6050 грн, березень - 6050 грн, квітень - 6050 грн, травень - 6050 грн, червень - 6150 грн, липень - 6150 грн, серпень - 6150 грн, вересень - 6150 грн, жовтень - 6150 грн, листопад - 6150 грн, грудень - 6550 грн. За звітний 2022 рік позивачу нарахована заробітна плата в сумі 11072,02 грн за січень 2022 року.

Згідно з податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого Єдиного внеску за 1-4 квартали 2021 року, поданими платником ОСОБА_3 25 січня 2022 року ГУ ДПС у Рівненській області, ОСОБА_2 нарахована заробітна плата за січень в сумі 6050 грн, за лютий в сумі 6050 грн, за березень в сумі 6050 грн, за квітень в сумі 6050 грн, за травень в сумі 6050 грн, за червень в сумі 6150 грн, за липень в сумі 6150 грн, за серпень в сумі 6150 грн, за вересень в сумі 6150 грн, за жовтень в сумі 6150 грн, за листопад в сумі 6150 грн, за грудень в сумі 6550 грн. Загальна сума нарахованої позивачу заробітної плати становить 73700 грн.

За наданою ФОП ОСОБА_3 довідкою про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_2 № 0000-000013 від 18 липня 2022 року дохід ОСОБА_2 за період з 1 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року склав 73700 грн, утримання (ПДФО та військовий збір) становить 14371,50 грн, сума до виплати - 59328,50 грн.

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_3 № 0000-000015 від 18 липня 2022 року заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_2 станом на 25 січня 2022 року відсутня.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею третьою Кодексу законів про працю України встановлено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення містить і ст.24 Закону України «Про оплату праці».

За приписами ч.4, 5 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку (ст.30 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно з ст.47 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу.

За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Позивач заявила вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 78600 грн, однак розрахунку такої заборгованості із зазначенням періодів невиплати та розміру фактично отриманих коштів не надала, хоча в судовому засіданні представник позивача підтвердила, що ОСОБА_2 частково отримувала заробітну плату в період з 1 січня 2021 року до 24 січня 2022 року.

З досліджених доказів суд встановив, що за період з 1 січня 2021 року до 24 січня 2022 року позивачу нарахована заробітна плата на загальну суму 84772,02 грн (73700 грн за 2021 рік та 11072,02 грн за 2022 рік). З урахуванням сум утримання ПДФО та військового збору до виплати позивачу належить 62241,48 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі відповідач покликається на те, що заробітна плата в 2021-2022 роках позивачу виплачена та останньою отримана в сумі 80018 грн, тобто у повному обсязі, на підтвердження чого надав зошити внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 № 01.11.2020-02.2021, № 01.06.2021-23.08.2021, № 24.0.2021-27.11.2021, № 28.11.2021-20.01.2022, № 21.01.2022.

З оглянутих в судовому засіданні оригіналів зошитів внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 встановлено отримання ОСОБА_2 коштів на загальну суму 62422 грн за період з 31 грудня 2020 року до 23 січня 2022 року, а саме: 31 грудня 2020 року - 2000 грн (за січень) (стор.50), 13 лютого 2021 року - 1000 грн (стор.87, зошит № 01.11.2020-02.2021); 2 червня 2021 року - 500 грн (стор.3), 3 червня 2021 року - 340 грн (стор.4), 6 червня 2021 року - 500 грн (стор.7), 7 червня 2021 року - 500 грн (стор.8), 8 червня 2021 року - 500 грн (стор.9), 12 червня 2021 року - 500 грн (стор.13), 13 червня 2021 року - 500 грн (стор.14), 14 червня 2021 року - 500 грн (стор.14), 18 червня 2021 року - 500 грн (стор.18), 19 червня 2021 року - 500 грн (стор.19), 24 червня 2021 року - 500 грн (стор.24), 25 червня 2021 року - 500 (стор.25), 29 червня 2021 року - 1000 грн (стор.28), 30 червня 2021 року - 500 грн (ст.29), 1 липня 2021 року - 700 грн (стор.30), 6 липня 2021 року - 290 грн, 500 грн (стор.34), 7 липня 2021 року - 500 грн (стор.35), 11 липня 2021 року - 500 грн (стор.39), 12 липня 2021 року - 500 грн (стор.40), 13 липня 2021 року - 500 грн (стор.41), 19 липня 2021 року - 500 грн (стор.47), 20 липня 2021 року - 500 грн (стор.48), 26 липня 2021 року - 500 грн (стор.53), 30 липня 2021 року - 500 грн (стор.57), 31 липня 2021 року - 500 грн (стор.58), 1 серпня 2021 року - 500 грн (стор.58), 5 серпня 2021 року - 500 грн (стор.62), 6 серпня 2021 року - 500 грн (стор.63), 7 серпня 2021 року - 688 грн, 500 грн (стор.64), 11 серпня 2021 року - 500 грн (стор.67), 12 серпня 2021 року - 500 грн (стор.68), 13 серпня 2021 року - 1000 грн (стор.69), 17 серпня 2021 року - 500 грн (стор.73), 20 серпня 2021 року - 500 грн (стор.76), 21 серпня 2021 року - 500 (стор.77), 22 серпня 2021 року - 500 грн (стор.77), 23 серпня 2021 року - 500 грн (стор.78 зошит № 01.06.2021-23.08.2021); 24 серпня 2021 року - 500 грн (стор.2), 29 серпня 2021 року - 500 грн (стор.7), 31 серпня 2021 року - 1000 грн (стор.8), 6 вересня 2021 року - 500 грн (стор.13), 7 вересня 2021 року - 500 грн (стор.14), 10 вересня 2021 року - 500 грн (стор.17), 12 вересня 2021 року - 1000 грн (стор.18), 16 вересня 2021 року - 500 грн (стор.22), 17 вересня 2021 року - 500 грн (стор.23), 22 вересня 2021 року - 500 грн (стор.27), 23 вересня 2021 року - 500 грн (стор.28), 24 вересня 2021 року - 500 грн (стор.29), 28 вересня 2021 року - 500 грн (стор.32), 29 вересня 2021 року - 700 грн (стор.33), 30 вересня 2021 року - 500 грн (стор.34), 1 жовтня 2021 року - 500 грн (стор.35), 4 жовтня 2021 року - 500 грн (стор.37), 5 жовтня 2021 року - 1000 грн (стор.38), 6 жовтня 2021 року - 550 грн (стор.39), 11 жовтня 2021 року - 700 грн (стор.43), 12 жовтня 2021 року - 700 грн (стор.44), 17 жовтня 2021 року - 600 грн (стор.48), 18 жовтня 2021 року - 700 грн (стор.49), 24 жовтня 2021 року - 1500 грн (стор.54), 29 жовтня 2021 року - 500 грн (стор.58), 30 жовтня 2021 року - 500 грн (стор.58), 3 листопада 2021 року - 500 грн (стор.61), 4 листопада 2021 року - 500 (стор.62), 11 листопада 2021 року - 500 грн (стор.66), 16 листопада 2021 року - 524 грн (стор.70), 17 листопада 2021 року - 1000 грн (стор.70), 22 листопада 2021 року - 200 грн (стор.74), 23 листопада 2021 року - 500 грн (стор.75), 27 листопада 2021 року - 700 грн (стор.79 зошит № 24.0.2021-27.11.2021); 28 листопада 2021 року - 600 грн (стор.2), 29 листопада 2021 року - 600 (стор.2), 3 грудня 2021 року - 500 (стор.6), 5 грудня 2021 року - 500 грн (стор.7), 6 грудня 2021 року - 500 грн (стор.8), 9 грудня 2021 року - 500 грн (стор.11), 16 грудня 2021 року - 420 грн (стор.17), 21 грудня 2021 року - 500 грн (стор.21), 22 грудня 2021 року - 500 грн (стор.22), 23 грудня 2021 року - 500 грн (стор.23), 28 грудня 2021 року - 500 грн (стор.27), 3 січня 2022 року - 500 грн, 700 грн (стор.31), 4 січня 2022 року - 500 грн (стор.31), 9 січня 2022 року - 500 грн (стор.34), 10 січня 2022 року - 500 грн (стор.35), 15 січня 2022 року - 500 грн, 700 грн (стор.40), 17 січня 2022 року - 500 грн (стор.41 зошит № 28.11.2021-20.01.2022); 23 січня 2022 року - 8100 грн (стор.3 зошит № 21.01.2022).

Факт отримання коштів, підтверджених її підписом у зошитах внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 , позивач не заперечує.

Виплата зазначеної відповідачем у відзиві на позовну заяву заробітної плати в ссумі 80018 грн підтверджена лише частково (в сумі 62422 грн), оскільки в зошитах внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 відсутні підписи ОСОБА_2 про отримання коштів на загальну суму 17506 грн.

Безпідставними суд вважає посилання представника позивача на порушення відповідачем п.30 розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні та ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до п.30 розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 148 від 29 грудня 2017 року, виплати, пов`язані з оплатою праці, проводяться касиром установи/підприємства за видатковими касовими ордерами, складеними на кожного одержувача чи за видатковими відомостями.

За змістом п.1 розділу І Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні суб`єктами господарювання, порядок ведення касових операцій якими визначено цим положенням, є: підприємства - юридичні особи (крім банків) та їх відокремлені підрозділи незалежно від організаційно правової форми та форми власності; установи - органи державної влади та органи місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності; фізичні особи-підприємці - фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність.

Пункт 30 розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні визначає порядок проведення виплат, пов`язаних з оплатою праці, не для всіх суб`єктів господарювання, зазначених в п.1 розділу І Положення, а лише для установ та підприємств, якими відповідач не є, оскільки здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець.

Обов`язок мати касу встановлений п.38 розділу ІV Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні також лише для установ та підприємств. Відповідно до абз.4 п.39 розділу ІV вказаного Положення фізичні особи-підприємці касової книги не ведуть. Фізичні особи-підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування, ведуть книгу обліку доходів і витрат у довільній формі.

Облік витрат на оплату праці зазначений відповідачем у поданих до податкового органу відомостях про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, що спростовує доводи представника позивача про недотримання відповідачем вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці».

Форма повідомлення роботодавцем працівника при кожній виплаті про розмір заробітної плати нормативно-правовими актами не встановлена. Докази відмови відповідача у наданні таких відомостей позивачу, яка перебувала у трудових відносинах з відповідачем впродовж 10 років, у справі відсутні.

Беручи до уваги, що зошити внутрішнього спрощеного обліку ФОП ОСОБА_3 № 01.11.2020-02.2021, № 01.06.2021-23.08.2021, № 24.0.2021-27.11.2021, № 28.11.2021-20.01.2022, № 21.01.2022 містять зазначення дати виплати, суми виплати, ініціалів одержувача ( ОСОБА_2 ) та підпис одержувача, суд вважає підтвердженим факт виплати позивача заробітної плати за період з 1 січня 2021 року до 24 січня 2022 року в сумі 62422 грн.

Суд зауважує, що позивач, яка, не заперечуючи часткового отримання заробітної плати за спірний період, заявляє попри це вимогу про стягнення всієї суми нарахованої заробітної плати за цей період, діє очевидно недобросовісно. Непереконливими суд вважає доводи представника позивача, що зазначені в зошитах внутрішнього спрощеного обліку кошти не є заробітної платою, оскільки іншої підстави отримання позивачем таких коштів представник позивача вказати не змогла.

Суд не приймає до уваги лист Управління Держпраці у Рівненській області від 14 листопада 2022 року, який містить інформацію про складені за результатами позапланового заходу акт від 21 лютого 2022 року № 100а/15-01 та припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 21 лютого 2022 року № 100п/15-01/100а, оскільки зазначені в листі акт та припис суду не надані, а відтак, встановити які саме документи досліджував контролюючий орган не виявляється можливим. Крім того, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що не подавала на перевірку зошити внутрішнього спрощеного обліку.

Несплата відповідачем суми єдиного податку за 1-4 квартали 2021 року ОСОБА_2 не спростовує виплати їй заробітної плати і може слугувати підставою для звернення останньої з вимогами про зобов`язання роботодавця оподаткувати єдиним соціальним внеском і сплатити в порядку, передбаченому Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти у вигляді заробітної плати.

Щодо посилання представника позивача на невідповідність відомостей про нарахування заробітної плати, які відповідач подавала до фіскальних органів, розміру та періодам фактичної виплати заробітної плати, то позивач не позбавлена права заявити вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці».

Враховуючи, що суд не встановив наявності на день звільнення заборгованості із виплати позивачу заробітної плати, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому в позовні належить відмовити.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ФОП ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене 16 лютого 2023 року.

Суддя