УХВАЛА

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 216/6172/18

провадження № 61-1584ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2023 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (далі - УПСЗН) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги у розмірі 15 188,58 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року позов УПСЗН задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь УПСЗН надмірно виплачену державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 15 188,58 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову УПСЗН. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

31 січня 2023 року (електронною поштою та поштовою кореспонденцією) представник УПСЗН - Ляліна С. І. подала до Верховного Суду дві касаційні скарги, у яких просить скасувати постанову апеляційного та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У пункті 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Справа № 216/6172/18 є малозначною в силу закону, оскільки ціна позову в ній становить 15 188,58 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» цього показника на рівні 2 684,00 грн складає 268 400,00 грн (100 х 2 684,00 грн).

У поданих касаційних скаргах представник УПСЗН вказує, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (вважає, що розгляд цієї справи має значення для практики проведення перевірок наданих заявниками (отримувачами) соціальних виплат даних про свої доходи та майновий стан у своїх деклараціях), справа має виняткове значення для УПСЗН та становить значний суспільний інтерес (саме на УПСЗН покладено функції контролю за поверненням надміру виплачених соціальних допомог, у тому числі в судовому порядку).

Таке обґрунтування наявності виключних випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі не можна вважати належним, оскільки воно не містить пояснення, чому і якого саме питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, стосується касаційна скарга і які саме обставини визначають зазначену справу як таку, що має виняткове значення для УПСЗН. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду) є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа має виняткове значення для УПСЗН.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2023 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар