ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3000/22
номер провадження 2/695/400/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 28.10.2022 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з розгляду даної справи.

Ухвалою від 22.12.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 09 год 00 хв 30.01.2023 позивач не прибула, згідно з наявною в матеріалах справи заявою просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений через оголошення про виклик до суду, розміщеному на офіційному веб-сайті судової влади України. Направлене на вказану відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради адресу місця реєстрації відповідача рекомендоване повідомлення повернуто суду з відміткою органу поштового зв`язку з відміткою про неможливість вручення адресату, оскільки «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило.

Згідно з наданими Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостями на виконання ухвали суду від 10.01.2023 востаннє ОСОБА_2 перетнув державний кордон України та виїхав з території України з пункту пропуску Краківець 16.05.2021. На територію України станом на 12 год 01 хв 16.01.2023 не в`їжджав.

Відомості щодо фактичного місця перебування відповідача станом на час звернення позивача з даним позовом до суду та станом на час розгляду даної справи в суді у суду відсутні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки і піклування Золотоніської міської ради у судове засідання також не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Враховуючи підстави та предмет спору, суд зазначає про таке.

Згідно з вимогами ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Чинним цивільним процесуальним законодавством України передбачено, що спір щодо позбавлення батьківських прав підсудний суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання або перебування, фізичної особи до якої подали позов (відповідача) (правила загальної підсудності ст. 27 ЦПК України), та не передбачає альтернативної підсудності щодо можливості розгляду вказаної справи за зареєстрованим місцем проживання позивача, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина (ст. 28 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі є громадянин України, який відповідно до наданої 27.10.2022 відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради відповіді на запит суду в порядку ч. 6 ст. 185 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки у наявному в матеріалах справи висновку Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 від 25.08.2022 № 1301, зазначено, що з`ясувати думку ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав не вдалося, так як зі слів ОСОБА_1 , він перебуває за кордоном, ухвалою суду від 10.01.2023 зобов`язано Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради надати суду письмовий висновок щодо даного спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Також ухвалою суду від 10.01.2023 зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати суду інформацію щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а саме, дати про виліт (виїзд) з території України та приліт (приїзд) на територію України.

Відповідно до наданого на виконання ухвали суду від 10.01.2023 висновку Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 від 27.01.2023 № 152 ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради щодо визначення йому способу участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 чи усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та з інших підстав щодо розв`язання спору не звертався.

Також у висновку Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 від 27.01.2023 № 152 вказано, що з`ясувати думку ОСОБА_2 щодо позбавлення його батьківських прав не вдалося, оскільки зі слів ОСОБА_1 та бабусі відповідача ОСОБА_5 , він перебуває за межами України.

Згідно з наданими Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостями на виконання ухвали суду від 10.01.2023 востаннє ОСОБА_2 перетнув державний кордон України та виїхав з території України з пункту пропуску Краківець 16.05.2021. На територію України станом на 12 год 01 хв 16.01.2023 не в`їжджав.

З наведеного вбачається, що у суду відсутні відомості щодо фактичного місця перебування відповідача станом на час звернення позивача з даним позовом до суду та станом на час розгляду даної справи в суді.

Таким чином на підставі викладеного вище, та враховуючи, що під час перебування за кордоном особа перебуває під юрисдикцією іншої держави, суд зауважує, що дана цивільна справа є справою з іноземним елементом.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Згідно з ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Водночас, враховуючи факт перебування відповідача за межами території України та відсутність відомостей щодо його фактичного місця перебування, що унеможливлює належне повідомлення останнього про дату, час та місце судового розгляду справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Аналогічна норма передбачена і статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», де зазначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Крім того, згідно зі ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ст. 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 січня 2020 року у справі №309/1748/18, розглядаючи правовідносини про розірвання шлюбу з іноземним елементом, суд має перевірити наявність між Україною та державою, громадянами якої є сторони у справі, двостороннього договору про правову допомогу у сімейних та цивільних справах. Якщо такий договір існує - застосовуються його положення (які матимуть пріоритет над внутрішнім законодавством України).

У разі якщо у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 ).

Згідно з п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність вручення документів по справі відповідачу на території іншої держави.

Оскільки відповідач є громадянином України та станом на час вирішення даної справи перебуває за межами території України, та у суду відсутні відомості щодо його фактичної адреси місця проживання, то позивачу слід вказати більш конкретне місце приживання відповідача та надати в двох примірниках належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачу за місцем проживання (перебування).

Вказані обставини перешкоджають суду належним чином повідомити відповідача про розгляд справи та, в майбутньому, ухваленню рішення, яке б відповідало чинному законодавству.

Суд звертає увагу позивача на те, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном, так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн (Австрія, Сполучене Королівство Великобританії, Данія, Італія, Іспанія, Греція, Німеччина, Португалія, Південна Корея, США, Франція, Швейцарія, Швеція та інші).

Водночас, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 240 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та необхідності надання позивачем завіреного належним чином перекладу позовної заяви з додатками на мову країни місця перебування відповідача з метою його належного повідомлення про розгляд даної справи, наявні підстави для відкладення судового засідання.

Керуючись ст. 76-99, 189, 196, 197, 198, 223, 240, 260, 261, 353, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відкласти судове засідання з розгляду цивільної справи № 695/3000/22 до 09 год 30 хв 20.02.2023.

Зобов`язати позивача надати суду до 20.02.2023 в двох примірниках належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачу за місцем проживання (перебування) з метою його належного повідомлення про розгляд даної справи.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

У судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська