1Справа № 335/8538/21 2/335/89/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору недійсним, припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору недійсним, припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію, в якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 19.03.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», та ОСОБА_3 , з припиненням права власності у ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_2 . Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності №57190392 від 19.03.2021р. за яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 21.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито загальне позовнепровадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Сторонам вставлено строки для подання заяв по суті справи.

22.10.2021 року від ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на таке. Позивачем не заперечується, що за кредитним договором № 564-01/К-07 від 05.09.2007 року він отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США на придбання за кредитні кошти квартири за адресою АДРЕСА_3 ., передав Квартиру в іпотеку в якості забезпечення повернення боргу за Кредитним договором на підставі договору іпотеки № 564-01/2-07 від 05.09.2007 року. У позові ОСОБА_1 вводить суд в оману, вказуючи завідомо (для позивача) неправдиві відомості та надає суду (тобто використовує) документ, підпис на якому від імені ОСОБА_5 , виконаний іншою особою, - довідку про фактичне проживання від 12.07.2021 року, зазначаючи, що оригінал знаходиться у позивача. Дійсні фактичні обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору у даній цивільній справі, є наступними. Позивач свідомо замовчує про рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2013 року по справі № 336/2992/13-ц, яке набрало законної сили, та яким щодо ОСОБА_1 та кредитодавця за Кредитним договором/ іпотекодержателя Квартири, правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», були встановлені обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення спору у даній цивільній справі, що: право на реалізацію Квартири було надано ОСОБА_1 03.12.2008 р. Іпотекодержателю, яким у 2021 році - на момент продажу Квартири був ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», та що саме у такий спосіб Іпотекодержатель та Іпотекодавець ОСОБА_1 дійшли згоди про погашення заборгованості за Кредитним договором. У зазначеній вище іншій справі № 336/2992/13-ц ОСОБА_1 особисто подавав заперечення проти позову (копія додається), у яких ОСОБА_1 вказав (далі цитата): «Таким чином, між сторонами фактично був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя та застосована процедура позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Отже, відповідач ОСОБА_1 надав позивачеві право від свого імені продати будь-якій особі предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу...» (кінець цитати). Таким чином, твердження ОСОБА_1 про порушення позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки (Квартиру), про відчуження Квартири без згоди (волевиявлення) ОСОБА_1 є свідомо неправдивими, хибними та спростовуються вищенаведеними преюдиційними обставинами, встановленими зазначеним рішенням суду у іншій справі № 336/2992/13-ц. Також, неправдивими є твердження позивача ОСОБА_1 про проживання у Квартирі. Зазначеним вище рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2013 року по справі № 336/2992/13-ц встановлено, що ОСОБА_1 ще у 2008 році разом із довіреністю на продаж Квартири віддав представнику іпотекодержателя ключі від Квартири. Тобто, не підлягає доказуванню той факт, що ОСОБА_1 з 2008 року не мав доступу до Квартири, відповідно і не міг проживати там.Також, у 2007 році, під час отримання кредиту, ОСОБА_1 особисто підписав заяву із підтвердженням того, що його неповнолітня дитина мешкає за іншою адресою. На підтвердження факту начебто проживання ОСОБА_1 подав документ, підпис на якому від імені ОСОБА_5 , виконаний іншою особою (тобто підроблений), - довідку про фактичне проживання від 12.07.2021 року, зазначаючи, що оригінал знаходиться у позивача (додаток № 8 до позову). ОСОБА_5 особисто письмово підтвердила, що підпис на цій довідці не її (копія додається, оригінал знаходиться у відповідача). Таким чином, на Квартиру, яку позивач з 2008 року не використовував як житлове майно, не поширювалася дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на момент продажу Квартири був зазначений у Реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості Іпотекодержателя Квартири, що є офіційним визнанням державою існування у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права іпотекодержателя Квартири. Право вимоги за Кредитним договором і Договором іпотеки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» придбав з відкритих/електронних торгів (у складі кредитного портфелю), внаслідок чого було укладено нотаріально посвідчений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 від 02.09.2020 року (копія додається). Також, хибним є твердження ОСОБА_1 про начебто не отримання ним від іпотекодержателя квартири повідомлень про продаж іпотеки. З огляду на наведені вище обставини є очевидним (і це вже підтвердилося для ОСОБА_3 у реальності), що ОСОБА_1 звернувся до суду не за захистом своїх «порушених прав», а з метою отримання від покупця Квартири ( ОСОБА_3 ) «відкупних», а тому просить відмовити у задоволенні позову.

05.11.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач позов підтримує у повному обсязі.

15.11.2021 року від відповідча ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надійшли письмові пояснення, згідно яких наведено позицію щодо суті позовних вимог та прохання відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни належним чином засвідчені копії документів, що подавалися для нотаріального засвідчення договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 19.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та ОСОБА_3 . Клопотання відповідача про забезпечення доказів задоволено. Витребувано у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя належним чином засвідчені копії рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2013 року по справі № 336/2992/13-ц, копію заперечення відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 13.05.2010 року, які наявні в матеріалах цивільної справи №336/2992/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Витребувано у ОСОБА_1 оригінал довідки про фактичне проживання від 12.07.2021 року, копія якої додана до позовної заяви.

21.12.2021 року на виконання ухвали суду від 29.11.2021 року з Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшли витребувані докази- належним чином засвідчені копії рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2013 року по справі № 336/2992/13-ц, копію заперечення відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 13.05.2010 року, які наявні в матеріалах цивільної справи №336/2992/13-ц.

22.02.2022 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та надані витребувані ухвалою суду докази- копії документів, що подавалися для нотаріального засвідчення договору купівлі-продажу №4 від 19.03.2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_3

28.06.2022 року від позивача надійшла заява про зміну підстав позову та надано позовну заяву в новій редакції.

Згідно до нової редакції позовної заяви позивач вимоги обґрунтував тим, що 19.03.2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого право власності на зазначену квартиру перейшло до ОСОБА_3 . Вказаний договір був нотарільно посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою Д.В. та зареєстрований за №657. Вказаним нотаріусом на підставі зазначеного вище договору були внесені відповідні відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказаний договір купівлі продажу є незаконним та має бути визнаний недійсним, обґрунтування чого полягає в наступному: проаналізувавши надану нотаріусом реєстраційну справу можна зробити висновок, що письмова вимога про усунення порушень, в порушення законодавства не надсилалося на визначену в договорі іпотеки адресу для листування: АДРЕСА_4 . В матеріалах реєстраційної справи містяться документи, про направлення вимог на адресу знаходження предмету іпотеки, але вказана адреса не вказана як контактна в договорі іпотеки і не може вважатися належною для листування, тим більше якщо брати до уваги те, що Відповідачі в своїх відзивах зазначають, що Позивач в предметі іпотеки не проживав та його не використовував. Фіскального чеку про відправку листа, транспортної накладної, повідомлення про отримання листа, чи конверту з яких би вбачалося номер поштового відправлення для відслідковування та інформація про відправлення по адресі АДРЕСА_5 нотаріусу не подано та в реєстраційній справі відсутня. Також іпотекодержатель мав довести нотаріусу факт наявності невиконання кредитного договору, що зроблено не було і нотаріусу навіть не був поданий борговий документ, а саме кредитний договір №564- 01/К-07 від 05.09.2007р., а був поданий зовсім інший кредитний договір - №565- 01./К-07 від 05.09.2007р., зовсім з іншими умовами та кредитними сумами і якщо врахувати, що Відповідач міг придбати право вимоги №565-01/К-07 від 05.09.2007р., то це не означає, що він має право вимагати виконання кредитного договору №564-01/К-07 від 05.09.2007р. Відповідно до п. 2.13, глави 2, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5: «Ціна продажу предмета іпотеки має бути встановлена за згодою між іпотекодержателем. та іпотекодавцем. У разі недосягнення згоди щодо ціни продажу предмет іпотеки здійснюється за ціною, не нижчою за встановлену незалежною оцінкою, що підтверджується відповідним актом про оцінку.» Потрібно зазначити, що сторони в п. 1.3 договору іпотеки дійшли згоди відносно оцінки предмету іпотеки і ця оцінка становить - 215 000,00 грн, а в оскаржуваному договорі купівлі-продажу встановлена зовсім інша сума - 159872,00 грн., що є порушенням вищезазначеної норми законодавства. Також вказав, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не мало жодних прав вимоги відносно кредитного договору №564- 01/К-07 від 05.09.2007р., обґрунтування чого полягає в наступному: Як вбачається з п. 4.3 та 1.7 договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, права вимоги, які відступаються на користь АТ «Делта банк» зазначені в додатку №2 до цього договору. Проте, потрібно зазначити, що вказаний додаток відсутній в реєстраційній справі, що свідчить про те, що він не надавався нотаріусу, що в свою чергу свідчить про те, що нотаріус не отримувала документ, в якому зафіксовано, що передані до АТ «Дельта банк» саме права вимоги по кредитному договору №564-01/К-07 від 05.09.2007р.. Також відсутній вказаний договір і в п. 1.3 зазначеного договору про передачу активів, де відображаються всі кредитні зобов`язання, які є предметом укладеного договору.Як вбачається з п. 1 договору про відступлення прав вимог, сторонами якого є АТ «Дельта банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», всі права вимоги, які відступаються зазначаються в додатку №1 до цього договору. Проте, потрібно зазначити, що вказаний додаток відсутній в реєстраційній справі, що свідчить про ге, що він не надавався нотаріусу, що в свою чергу свідчить про те, що нотаріус не отримувала документ, в якому зафіксовано, що передані до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» саме права вимоги по кредитному договору №564-01/К-07 від 05.09.2007р..

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Позовна вимога про припинення права власності заявляється, оскільки по-перше того вимагає вищезазначена норма законодавства, яка визначає, що рішення про визнання недійсним договору може бути ухвалене лише з одночасним визнанням, зміною чи припиненням речових прав, а по-друге Позивач не може заявляти вимогу про застосування реституції правочину, оскільки вказані наслідки можуть стосуватися лише сторін цього правочину, а Позивач не є стороною оскаржуваного договору і в даному випадку ефективним та правильним способом захисту є визнання договору недійсним з припинення права власності, оскільки він до укладення оскаржуваного договору був власником спірної квартири і тим більше, що ч. З ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» саме такий спосіб захисту права і передбачає.

З огляду на вказане, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 19.03.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Код Єдрпоу: 42649746 та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 з припинення права власності у ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності №57190392 від 19.03.2021р. за яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 01.07.2022 року прийнято заяву про зміну підстав позову по справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору недійсним, припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи, відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У задоволенні клопотання представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про залишення позовної заяви без розгляду, відмовлено.

У судових засіданнях у вказаній справі представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві.

Представники відповідачів просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав що наведені у відзиві та письмових поясненнях.

У судове засідання 02.02.2023 року сторони не з`явилися, повідомлені належним чином, від представника позивача та представників відповідачів надійшли письмові судові дебати та додаткові пояснення. Від приватного нотаріуса Пономарьової Д.В. у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 05.09.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк» було укладено кредитний договір № 564-01/К-07 (надалі Договір) на придбання нерухомості.

Згідно з умовами цього Договору банківська установа надала ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 40 000, 00 доларів США (в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05.09.2007 року 202000, 00 гривень) з нарахуванням процентів за користування кредитом в межах кредитної лінії із розрахунку 12,0 % річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 04.09.2027 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотечний договір № 564-01/2-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. за реєстровим №555.

Згідно умов Договору іпотеки, Інотекодавцем було передано в іпотеку Банку наступне нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею - 30,5 кв.м., житловою площею - 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Іпотекодавцем є Позичальник.

Кредит придбано ПАТ «Дельтабанк» в ТОВ «Укрпромбанк» на підставі Договору про передачу Активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є., реєстровий № 2258.

У 2013 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2013 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.(справа № 336/2991/13-ц).

Під час розгляду справи № 336/2991/13-ц судом встановлено згідно мотивувальної частини рішення суду, що «..під час звернення до суду банківська установа приховала той факт, що між кредитором та відповідачем ОСОБА_1 була домовленість стосовно того, що банківська установа буде здійснювати реалізацію заставного майна, тобто квартири АДРЕСА_1 , а грошові кошти при здійсненні реалізації зазначеної квартири будуть зараховані на користь банківської установи, як погашення кредиту та виконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № 564-01/К-07 від 05.09.2007 року. В підтвердження зазначеного, ОСОБА_1 на ім`я ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк» була видана довіреність від 03.12.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстрована в реєстрі за № 7005. ОСОБА_1 банківській установі було віддано ключі від вказаної квартири та доручено ОСОБА_7 (працівнику ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк») здійснити продаж належної відповідачу ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 . Реалізація квартири здійснювалося банківською установою більше п`яти років, але не зрозуміло за яких об`єктивних причин зазначена квартира так і не була реалізована. Відповідач ОСОБА_1 намагався також шукати покупців на цю квартиру, але банківською установа відмовилася від цієї пропозиції, мотивуючи це тим, що саме банк буде здійснювати реалізацію квартири за ціною, яка його буде влаштовувати… Таким чином, банківська установа безпідставно звернулася до суду щодо стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 14002,29 гривень, оскільки до вимог чинного законодавства України, захист прав банківської установи реалізується у спосіб шляхом звернення стягнення на майно, як того вимагають Закони України «Про заставу» та «Про іпотеку». Ніякої інформації про подальшу долю заставного майна банк суду не надав, доказів того, що квартира не була реалізована, чи була реалізована за ціною, меншою ніж сума боргу суду також надано не було. Розрахунок заборгованості суду не надано. Беручи до уваги, що позовну заяву банківською установою пред`явлено до суду у 2013 році та враховуючи положення ст. 3 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 зі свого боку виконав обов`язки за договором, надавши ОСОБА_7 (працівнику ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк») довіреність від 03.12.2008 року, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. та зареєстровану в реєстрі за № 7005 на здійснення продажу заставного майна. Поважність причини щодо неналежного здійснення продажу квартири банківською установою має бути доведена в суді саме банком, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.За таких обставин, суд вважає, що банківською установою неправомірно та безпідставно нараховані штрафні санкції за неналежне виконання умов кредитного договору, оскільки право на реалізацію заставного майна ОСОБА_1 було надано банківській установі 03.12.2008 року, а позов до суду було пред`явлено в 2013 році, без зазначення причин та обставин звернення стягнення на заставне майно…»

Під час розгляду справи № 336/2991/13-ц ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подавалися до суду заперечення, в яких ОСОБА_1 наведені обставини щодо того, що право на реалізацію заставного майна ОСОБА_1 було надано банківській установі 03.12.2008 року і ОСОБА_1 особисто подавав заперечення проти позову, у яких ОСОБА_1 вказав, що «...між сторонами фактично був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя та застосована процедура позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Отже, відповідач ОСОБА_1 надав позивачеві право від свого імені продати будь-якій особі предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу..».

02.09.2020 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», та ПАТ «Комерційний банк «Дельтабанк» , було укладено Договір № 2303/К/1 про відступлення прав вимог, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за реєстровим № 1609. Право вимоги за Кредитним договором і Договором іпотеки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» придбав з відкритих/електронних торгів (у складі кредитного портфелю), внаслідок чого було укладено нотаріально посвідчений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 від 02.09.2020 року.

Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право Кредитора за Кредитним договором № 564-01/К-07 від 05.09.2007року , який був укладений між ТОВ «Український промисловий банк» та Позичальником, а також право Іпотекодержателя за Договором іпотеки 564-01/П-07, посвідченого Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Г.М. за реєстровим 555, який був укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та Іпотекодавцем, про що було внесено відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач у вимозі повідомив позивача, що у відповідності до положень/умов Кредитного договору та Іпотечного договору, враховуючи норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель, яким є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки, або у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» має право продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу від імені Іпотекодержателя.

Враховуючи наявну заборгованість за Кредитним договором, керуючись умовами Кредитного договору, Договору іпотеки і нормами чинного законодавства України, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» повідомило позивача що має намір набути право власності на іпотечне майно, а саме: Однокімнатна квартира, загальною площею - 30,5 кв.м., житловою площею - 16,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Іпотекодавцем є Позичальник.

Для запобігання вчиненню вищезазначених дій позивачу було роз`яснено, що він вправі протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, виконати основне зобов`язання за Кредитним договором, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 Закону України «Про іпотеку».Невиконання умов Кредитного договору та Договору Іпотеки матиме наслідком застосування вищевказаних заходів, для задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме, набуття у власність ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Предмета іпотеки за ціною, встановленою на момент такого набуття, з наступною реєстрацією цього права щодо зміни власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або укладення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з будь-якою особою договору купівлі - продажу Предмета іпотеки від свого імені.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вимагав протягом тридцяти денного строку, з дня отримання даної вимоги, сплатити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», заборгованість за Кредитним договором

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» позивачу були надіслані декілька вимог про усунення порушень основного зобов`язання та/або іпотечного договору, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», зокрема 25.01.2021 року ТОВ Діджи фінанс» направило на адресу позивача вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» від 13.01.2021 року № 512 (Поштове відправлення цінним листом з описом вкладення, яке згідно зворотного поштового відправлення з відміткою про повернення без вручення адресату за спливом терміну зберігання повернулось до відправника-відповідача по справі. Станом на момент направлення цієї вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»,, заборгованість Позичальника перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», становила 1555615,96 грн., з яких заборгованість по основній сумі кредиту становить - 1043387,41грн., заборгованість по процентам складає 498226,26грн.,комісія 14002,29грн..

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступления права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на момент направлення інших вимог про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», заборгованість Позичальника перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», становила 2299663,39 гри., з яких заборгованість по основній сумі кредиту - 1597366,4 грн., заборгованість по складає - 668177,62 грн.,комісія 34119,37 грн.Розмір заборгованості був вказаний без урахування індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, сплата яких передбачена сг. 625 ЦК України.

Вимоги про усунення порушення, які надсилались іпотекодавцю не були отримані позивачем без жодних поважних причин і такі причини також не зазначаються позивачем і у позовній заяві.

19.03.2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого право власності на зазначену квартиру перейшло до ОСОБА_3 .

Вказаний договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою Д.В. та зареєстрований за №657. Вказаним нотаріусом на підставі зазначеного вище договору були внесені відповідні відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, предметом позову ОСОБА_1 є визнання договору купівлі-продажу від 19.03.2021 року недійсним, підставами є згідно з уточненою позовною заявою є серед іншого, відсутність виконання ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а саме не надсилання Позивачу - «Повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору»

Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У відповідності до умов Договору Іпотеки та Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Вами зобов`язань за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації Предмета іпотеки в будь-який спосіб передбачений Законом України «Про іпотеку».

Відповідач у вимозі повідомив позивача, що у відповідності до положень/умов Кредитного договору та Іпотечного договору, враховуючи норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель, яким є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки, або у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» має право продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу від імені Іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов' язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням / затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Згідно із частиною п`ятою статті 38 Закону України "Про іпотеку" дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються і потекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь- якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за ЗО днів до укладення договору купівлі- продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір..

У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про іпотеку" (одним документом) необхідно виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку". (Пункти 70, 71 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17).

Вимоги про усунення порушення, які надсилались іпотекодавцю не були отримані позивачем без жодних поважних причин.

Досліджені обставини спростовують твердження позивача про відсутність повідомлення про визначений стягувачем позасудовий спосіб звернення стягнення.

Дослідивши матеріали, що надійшли від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Володимирівни, а саме арк. справи 50-77 том. 2, встановлено, що усі вимоги про усунення порушень які направлялись на адресу Позивача,, конвертів та описів вкладення у цінний лист, що підтверджує належне виконання вимог ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а тому позиція Позивача у цій частині спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Неспроможними є також твердження позивача, що вимога про усунення порушень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» за адресою його місця реєстрації, яка зазначена у кредитному договорі та договорі іпотеки, не направлялася з огляду на таке.

В матеріалах нотаріальної справи містяться докази направлення відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог про усунення порушень на адресу АДРЕСА_3 .

Разом із тим, як первинній позовній заяві, так і в заяві про зміну підстав позову, так саме і в позовній заяві в редакції від 24.06.2022 року, позивач ОСОБА_1 зазначає адресу свого проживання АДРЕСА_3 та обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що квартира за адресою АДРЕСА_3 , використовується ним як місце постійного проживання. При цьому позивач не довів того факту, що спірна квартира є його єдиним нерухомим майном, придатним для проживання. ОСОБА_1 сам визнає факт свого проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Також, позивачем до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 була додана довідка про підтвердження факту не проживання ТОВ «Авікон груп» від 12.07.2021 р. Відповідно до змісту вказаної довідки ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою АДРЕСА_3 , в період з 01.12.2019 по 31.03.2021року.

Разом із тим, вказану довідку суд визнає неналежним і недопустимим доказом з огляду на її суперечливий зміст, зокрема назву ця довідка має «про факт не проживання», однак за змістом довідки йдеться про факт проживання ОСОБА_1 з 01.12.2019 по 31.03.2021 року за вказаною вище адресою. З огляду на наявність в матеріалах справи заяви ОСОБА_5 , яка письмово зазначила, що підпис на цій довідці не її, що у сукупністю із вищенаведеним змістом довідки, свідчить про недостовірність вказаного доказу.

Окрім того, в матеріалах нотаріальної справи містяться докази направлення відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог про усунення порушень на адресу АДРЕСА_5 , яка зазначена як місце проживання ОСОБА_1 в кредитному договорі, так і в іпотечному договорі. Вказані докази містяться на сторінках нотаріальної справи (т.2 а.с.41-43) яка була надана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною на виконання ухвали суду, а тому доводи позову в цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо доводів ОСОБА_1 про не отримання ним від іпотекодержателя квартири повідомлень про продаж іпотеки, то суд зазначає, що копії цих повідомлень містяться в матеріалах нотаріальної справи.

З огляду на письмові докази іпотекодержателем ТОВ Діджи фінанс» надано належне підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що надало нотаріусу можливість встановити (державним реєстратором) завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотеко держателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог і потеко держателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Якщо сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як надання йому права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, такий спосіб захисту прав іпотекодержателя є саме позасудовим. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 травня 2019 року по справі №310/11024/15-ц.

Згідно із частинами п`ятою та шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» двічі направляло на адресу Позивача вимогу про усунення порушень в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» (а.с№50-77), та повідомлення про перехід права вимоги за кредитним договором. У вказаній вимогі йдеться про розмір діючої заборгованості та намір ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» здійснити реалізацію майна у разі ігнорування даного листа та/або невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Окрім того в п.4.4.2 Договору іпотеки, йдеться, що оцінка предмету іпотеки може здійснюватися за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки. Умови договору не покладають на Іпотекодержателя додаткових обов`язків погоджувати з продавцем вартість предмету перед застосуванням розділу 4 Договору іпотеки (Порядок звернення стягнення та реалізація предмета іпотеки), а навпаки дають -Іпотекодержателю право вибору визначення ринкової вартості майна у разі прийняття рішення про звернення стягнення на іпотечне майно.

Позивачем не спростовані і ті обставини, що всі листи, які неодноразово направлялись на адресу позивача були поверненні за закінченням терміну зберігання, додаткові листи-погодження (які не вимагаються Договором іпотеки) - не сприяли б досягненню згоди по вартості майна та не дали б бажаного результату.

Тим більше, ОСОБА_1 не заперечує проти вартості реалізованого майна, а посилається на відсутність погодженої суми між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, не наводить власний контрозрахунок оцінки майна.

Твердження позивача на те, що спірна квартира була продана за заниженою ціною, оскільки оцінка у договорі іпотеки вище, ніж оцінка квартири, зроблена для продажу, є необґрунтованими оскільки у розумінні Закону України «Про іпотеку» оцінка має робитися саме на момент продажу предмету іпотеки, з метою визначення ринкової ціни, а саме це і було зроблено іпотекодержателем.

Крім того, згідно Закону України «Про іпотеку», продаж предмету іпотеки за ціною, нижче ніж ринкова, є підставою для відшкодування іпотекодавцю різниці між ринковою ціною та ціною продажу, а не для визнання недійсним договору купівлі- продажу.

Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не було допущено порушення вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку».

Щодо доводів позивача про відсутність у матеріалах нотаріальної справи доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором, то ці твердження спростовується аркушем справи №78, який містить копію Довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 564-01/К07 від 05.09.2007 року Вих.№704 від 19.03.2021 року. Вказаною довідкою нотаріуса проінформовано про факт переходу права вимоги за кредитним договором та наявний борг перед укладанням спірного договору.

Згідно інформації про стан заборгованості ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором станом на 13.03.2021 (довідка вих. № 5704 про стан заборгованості за кредитним договором № 564-01/К-07 від 05.09.2007), заборгованість становить 1 562 853,87 грн.

Більш того, позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність боргу за кредитним договором чи доказів, які б свідчили про вчинення всіх залежних від нього дій, що спрямовані на виконання кредитних правовідносин.

З матеріалів нотаріальної справи, які були надані на вимогу суду, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., вбачається що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на момент продажу Квартири був зазначений у Реєстрі речових прав на нерухоме майно в якості Іпотекодержателя Квартири, що є офіційним визнанням державою існування у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права іпотекодержателя Квартири.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 249008120, в розділі «Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» ї відомості про запис про іпотеку № 39194751 (спеціальний розділ), внесений 16.11.2020 приватним нотаріусом київського нотаріального округу Шевченко І.Л., відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є іпотекодержателем спірного майна на підставі кредитного договору № 564-01/К-07 від 05.09.2007 та договору іпотеки № 564- 01/2-07 від 05.09.2007 року

Тобто, на момент відчуження спірної квартири ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було іпотекодержателем цієї квартири та вказане право було винесено у реєстр і при відчуженні спірної квартири 19.03.2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Як вбачається з п. 4.3 та 1.7 договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, права вимоги, які відступаються на користь АТ «Делта банк» зазначені в додатку №2 до цього договору. Як вбачається з п. 1 договору про відступлення прав вимог, сторонами якого є АТ «Дельта банк» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», всі права вимоги, які відступаються зазначаються в додатку №1 до цього договору.

Разом із тим, позивачем не спростовані доводи представника відповідача у судовому засіданні про те, що нотаріусом було оглянуто документи, які б підтверджували перехід права вимоги за договорами кредиту та іпотеки із додатками під час посвідчення оспорюваного договору, оскільки вказаний документ є прошитим, що видно із матеріалів справи нотаріуса, яка долучена до цієї справи, і нотаріус оглянувши і ознайомившись із усіма додатками виготовив лише копії декілька аркушів договору.

З огляду на вказане, доводи позову, про відсутність в матеріалах нотаріальної ви договорів переходу права вимоги за кредитним договором та договором Іпотеки від первинного кредитора до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є недоведеними, а ці твердження спростовується аркушами нотаріальної справи №11-33.

Разом з тим в матеріалах нотаріальної справи (аркуш 89) міститься Інформаційна довідка з явного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій відображається факт реєстрації переходу права вимоги за договором іпотеки №564-01/2-07 від вересня 2007 року, за яким предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1 .

Позивач визначає, як відсутність повноважень представників сторін оскаржуваного договору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від імені якого діяла ОСОБА_8 та ОСОБА_3 від імені якого діяв ОСОБА_9 то ці пояснення спростовується аркушами справи 98-120.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача про порушення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті», з огляду на таке.

Особливістю даного закону є те, що предмет іпотеки використовується як місце стійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна.

Разом із тим, Позивач не долучив в якості доказу, що підтверджує відсутність у його власності іншого нерухомого житлового майна, а надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно щодо квартири АДРЕСА_1 (яка виступала предметом іпотеки). У такому разі, діє фільтр відображення інформації виключно щодо одного об`єкту нерухомості. Наведене позбавляє можливості перевірити наявність чи відсутність інших зареєстрованих за певною особою об`єктів нерухомого майна.

Разом із тим, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 разом з подачею відзиву на заяву, надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за критерієм пошуку Фізичної особи Позивача (РНОКПП: НОМЕР_2 ). У даній довідці відображено, що у власності Позивача (станом 16.12.2020 тобто до укладання оскаржуваного договору) наявне наступне Квартира - (Загальна площа (кв.м): 50.59, житлова площа (кв.м): 27, Опис: однокімнатна) що розташована за адресою: АДРЕСА_5 та Квартира - (Загальна площа (кв.м): 30,5, Житлова площа (кв.м): 16,4) що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки)

На підставі зазначеного, слід дійти висновку, що Позивач надав неповну інформацію щодо наявності у його власності (до укладання оскаржуваного договору) іншого нерухомого житлового майна, і вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті» у даному випадку не є порушеними, а доводи позову в цій частині є неспроможними.

Варто уваги, що Позивач надав згоду Банку, правонаступником якого за кредитним договором та договором іпотеки є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», працівнику ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк» на здійснення продажу заставного майна, шляхом видачі нотаріальної довіреності працівнику ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк» довіреність від 03.12.2008 року, на реалізацію квартири у АДРЕСА_3 та передав ключі від квартири, що встановлено судом у справі № 336/2991/13-ц, що свідчить про те, що саме у такий спосіб Іпотекодержатель та Іпотекодавець ОСОБА_1 дійшли згоди про погашення заборгованості за Кредитним договором.

Ці обставини позивачем не спростовуються, як і не надано ним жодного доказу про відкликання такої довіреності до укладання оскаржуваного договору. Будь-якого іншого доказу про відмову від реалізації квартири, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання на момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 наведено такий правовий висновок:

«Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин".

Постанова Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 904/2922/18 містить такий правовий висновок:

"148. Тлумачення змісту статей 16, 203, 215 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду".

Верховний Суд України у своїй постанові від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13 навів такий правовий висновок:

"З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні".

У постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі № 6-806ц16 міститься такий правовий висновок:

"При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось".

При цьому, відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 910/1255/20 та від 21.04.2021 у справі № 904/5480/19. Зазначені вище позиції є сталими і знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 (№ 3-449гс16), постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17 та від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18.

ОСОБА_1 , який не є стороною оскаржуваного договору, обґрунтовує свої позовні вимоги невідповідністю оспорюваного договору чинному цивільному законодавству, разом з тим, у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує наявність порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи його інтересів, не зазначає, яке конкретно його право було порушено оспорюваним договором внаслідок його укладення та не довів належними та допустимими доказами факту порушення його прав та законних інтересів оспорюваним договором.

Звертаючись до суду з позовом, Позивачем, з огляду на ті обставини, що позивачем раніше фактично був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя та застосована процедура позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», про що сам позивач зазначав у своїх запереченнях поданих під час розгляду справи № 336/2992/13-ц,і ОСОБА_1 надав працівнику ТОВ «Український промисловий банк» в особі Запорізької філії ТОВ Укрпромбанк» тобто Банку, правонаступником якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», довіреність від 03.12.2008 року, на здійснення продажу заставного майна і право від свого імені продати будь-якій особі предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу, передав ключі від квартири, у даному позові ОСОБА_1 не зазначено конкретних фактів порушення його майнових прав та інтересів внаслідок укладення Відповідачами оспорюваного договору та не доведено, що в результаті визнання такого договору недійсним його права будуть захищені та відновлені.

Оскільки не доведення Позивачем порушення його права та законного інтересу внаслідок укладення між Відповідачами оскаржуваного договору є самостійною підставою для відмови в позові, без необхідності встановлення обґрунтованості позовних вимог в цілому, суд наводячи оцінку обгрунтування позовних вимог, вважає, що попри необґрунтованість позову за вищенаведеними підставами, у задоволенні позову необхідно відмовити саме у зв`язку із відсутністю порушення прав та законних інтересів Позивача.

Отже, позов є необґрунтованим, оскільки позивач не довів порушення своїх прав за оспорюваним договором, а тому задоволенню не підлягає.

Заявлені позивачем як похідні позовні вимоги, щодо припинення права власності у ОСОБА_3 на спірну квартиру, які заявлені як наслідок визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності №57190392 від 19.03.2021р. за яким було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки у задоволенні основної вимоги відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору недійсним, припинення права власності, скасування рішення про державну реєстрацію, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено протягом десяти днів із урахуванням того, останній 10й день припадає на вихідний, першого робочого дня - 13.02.2023 року

Суддя: Ю.В. Апаллонова