П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року м. Київ

Справа №6-4135/2011

Апеляційне провадження №22-ц/824/10106/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Виниченка Л.М., 26 квітня 2023 року у м. Києві, повний текст ухвали складений 26 квітня 2023 року, за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2023 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 6-4135/2011 виданому 24 січня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, замінивши стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Сенс Банк».

Заява мотивована тим, що Дніпровським районним судом м. Києва 24 січня 2014 року видано виконавчий лист № 6-4135/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 1357299,20 грн.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Укрсоцбанк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

Заявник вказує, що відповідно до внесеного запису №4002827 від 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Укрсоцбанк» припинено, натомість юридичною особою - правонаступником є АТ «Альфа-Банк».

Також АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про заміну свого найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», у зв`язку із чим 30 листопада 2022 року проведено державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі № 6-4135/2011 - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України. Разом з тим кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Альфа-Банк» є виключно громадяни російської федерації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В свою чергу, відомостей про те, що вищевказані особи проживають на території України на законних підставах заявник не надав та таких матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи діючу на даний час імперативну норму про заборону заміни стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є юридичні особи, хоча і створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, проте кінцевими бенефіціарними власниками яких є громадяни російської федерації, а також з огляду на відсутність в матеріалах справи даних про те, що ці особи проживають на території України на законних підставах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням АТ «Сенс Банк», представником Банку подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що якщо юридична особа створена та зареєстрована відповідно до законодавства України, заборона змінювати стягувача у виконавчих провадженнях до таких юридичних осіб не застосовується не зважаючи на наявність чи відсутність серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації. Як було вірно встановлено судом першої інстанції та викладено в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали АТ «Сенс Банк», як юридична особа, була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України, а тому підстави для застосування заборони, передбаченої п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Крім цього, вказує на те, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом коштів можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права на звернення до органу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву про заміну сторони у виконавчому листі задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись положеннями ч.1 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2011 заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2011року № 1989/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1357299,20 грн та третейського збору у розмірі 13972,99 грн /а.с. 28/.

На виконання ухвали суду від 21 листопада 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва 08 грудня 2011 року представнику ПАТ «Укрсоцбанк» видано виконавчий лист №6-4135/11 /а.с. 31/.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2012 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про виправлення помилки у виконавчому листі №6-4135/11 задоволено. У виконавчому листі №6-4135/11, виданому Дніпровським районним судом м. Києва від 08 грудня 2014 року, виправлено помилку, допущену при його оформленні, а саме місце проживання боржника /а.с. 36/.

24 січня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №6-4135/11 /а.с. 48, 132, 177/.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №6-4135/11 /а.с. 110,111/.

Згідно з рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року №5/2019, затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року.

Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від15 жовтня 2019 року визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п. 1 передавального акту на 11 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов'язків за цим актом є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк»; та рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме - з 15 жовтня 2019 року /а.с. 168-176/.

Відповідно до Витягу з державного реєстру банків від 02 грудня 2022 року, з 01 грудня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінено найменування на АТ «Сенс Банк» /а.с. 178/.

У квітні 2023 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 6-4135/2011 виданому 24 січня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, замінивши стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника АТ «Сенс Банк».

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Сенс Банк», як юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства України, але кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Альфа-Банк» є громадяни Російської Федерації.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Так, 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє на даний час.

Згідно з пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов'язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих діях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Відповідно до вказаної норми закону, заборона заміни стягувача у виконавчих провадженнях застосовується до юридичних осіб, які: 1) створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; 2) створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України і серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно зазначено у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, АТ «Сенс Банк» було створено та зареєстровано відповідно до законодавства України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування заборони, передбаченої пунктом 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норму матеріального права - пункт 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, щодо неповного з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 вказала на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора (п.71 Постанови).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України (п.п.76-80 Постанови).

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження (п.84 цієї Постанови).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21), при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки поза межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

З наведених обставин справи вбачається, що 24 січня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №6-4135/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Уксоцбанк» 1357299,20 грн заборгованості та 13972, 99 грн витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом /а.с. 48, 132, 177/.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №6-4135/11 /а.с. 110,111/.

Матеріали справи не містять доказів відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом №6-4135/11, та заявником такі докази до заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні не надавались.

Разом з цим, згідно відміток державного виконавця про виконання рішення або повернення виконавчого листа, які зазначені у виконавчому листі №6-4135/11, міститься остання відмітка наступного змісту - 16 грудня 2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення /а.с 132/.

Відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Таким чином, виконавче провадження у даному випадку не закінчене, оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 37 вищевказаного Закону, а тому у його правонаступника є можливість повторно звернутися з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

В даному випадку строки звернення з виконавчим листом не сплили, оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу 16 грудня 2020 року, а строк його повторного пред`явлення до виконання становить, згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» становить 3 роки, який не закінчився на час звернення до суду із вказаною заявою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для вчинення процесуальних дій, спрямованих на виконання судового рішення, та заміни стягувача у виконавчому провадженні відносно боржника ОСОБА_1 .

Отже вимоги апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва виданого 24 січня 2014 року у справі №6-4135/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 1357299,20 грн, а саме стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук