Номер провадження: 22-ц/813/6589/23
Справа № 523/4081/22
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинюк Юлія Сергіївна

на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 540,64 грн.

В обґрунтування зазначило, що 09.03.2017 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № ВВ4-35338-Ф/17-DOM. Відповідно до договору Банк оформив відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD DEBIT ТА ПІН-код до неї й відкрив картковий рахунок і встановив ліміт овердрафту максимальною сумою - до 300 000, 00 грн. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом до 300 000 грн із сплатою 30 % річних - базова процентна ставка і 48 % річних - за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом/овердрафтом (кредитом). Дані обставини підтверджуються копіями договору, розписки за отримання платіжної картки.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного вище договору утворилася заборгованість у розмірі 25 540,64 грн, яка складається: із заборгованості по кредиту (прострочена) - 19 923,00 грн; із заборгованості процентах (прострочена) - 1 572,00 грн; заборгованість по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України - 4 045,64 грн.

Вказує, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та систематично порушує умови договору. Таким чином, внаслідок порушення зобов`язань договору про надання банківських послуг за картковими продуктами № ВВ4-35338-Ф/17-DOM заборгованість ОСОБА_1 перед АБ «УКРГАЗБАНК» становить 25 540,64 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2023 року ухвалено позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 540 гривень 64 коп, з яких заборгованість по кредиту (прострочена) - 19 923,00 грн; заборгованість по процентам (прострочена) - 1 572,00 грн; заборгованість по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України - 4 045,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто банку, наданий банком Договір № ВВ4-35338-Ф/17-DOM від 09.03.2017р., який підписано відповідачкою, містить розміри процентних ставок, тому, суд дійшов висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинюк Ю.С., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не спростовано, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування твердження відповідача про те, що Договір № ВВ4-35338-Ф/17-DOM та паспорт споживчого кредиту не можуть бути належними доказами виникнення кредитних правовідносин між сторонами.

Вказує, що перша сторінка договору не містить дати укладання договору та підпису ОСОБА_1 , наданий договір не прошитий та не пронумерований, а тому не можна стверджувати, що відповідач була ознайомлена із умовами, що містяться на першій сторінці цього договору. Вважає, що паспорт споживчого кредиту також не може бути підтвердженням виникнення кредитних правовідносин, оскільки не містить дати його підписання.

Вказує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Зазначає, що до позовної заяви не додано примірник Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами в редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин між сторонами, та підписаного відповідачкою.

Посилаючись на висновки Верховного Суду вказує, що між сторонами не узгоджено суму кредитного ліміту, строк користування коштами, відсотки за користування коштами та відповідальність за порушення зобов`язання.

Також зазначає, що розрахунок заборгованості та нарахування процентів проведено невірно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

09.03.2017 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № ВВ4-35338-Ф/17-DOM. Відповідно до договору Банк оформив відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD DEBIT ТА ПІН-код до неї й відкрив картковий рахунок і встановив ліміт овердрафту максимальною сумою - до 300 000, 00 грн. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом до 300 000 грн із сплатою 30 % річних - базова процентна ставка і 48 % річних - за прострочення заборгованості за дозволеним овердрафтом/овердрафтом (кредитом).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного вище договору утворилася заборгованість у розмірі 25 540,64 грн, яка складається: із заборгованості по кредиту (прострочена) - 19 923,00 грн; із заборгованості процентах (прострочена) - 1 572,00 грн; заборгованість по платежам за ч.2 ст.625 ЦК України - 4 045,64 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість по кредиту, відсотки за прострочену заборгованість та заборгованість по платежах відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, належними доказами, які підтверджуютьнаявністьзаборгованостіза укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодозаборгованостіза кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено,виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

З наданої банком виписки про рух коштів по картці вбачається, що відповідач після неодноразово здійснювала операції.

Отже, виписка про рухкоштів покартці є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки, наявність заборгованості за кредитом, що відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором від 09.03.2017р. в сумі - 25 540,64 грн, яка складається: із заборгованості по кредиту (прострочена) - 19 923,00 грн; із заборгованості по процентах (прострочена) - 1 572,00 грн; заборгованість по платежам за ч. 2 ст. 625 ЦК України - 4 045,64 грн, обґрунтованими, так як, фактично отримані позичальником кошти банку не повернуто.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мартинюк Юлія Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький