1Справа № 335/1993/19 4-с/335/43/2023

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за відсутності усіх учасників справи, за наявними у справі матеріалами, скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни, на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 5928287,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Дерев`янко І.О., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 5928287,
В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був наявний виконавчий лист (наказ) № 335/1993/19 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 року, про стягнення аліментів.
В процесі виконання наказу № 335/1993/19 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 року, державний виконавець Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснював заходи примусового характеру, та постановив постанову про арешт майна боржника.
Стан виконавчого провадження № 59298287 завершено.
У спірних правовідносинах державним виконавцем при примусовому виконанні наказу накладено арешт на майно боржника. Однак, у подальшому, завершивши виконавче провадження державним виконавцем, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», не скасовано арешт, накладений на майно боржника.
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження інформації про знаття арешту з майна (коштів) не зазначено при завершені виконавчого провадження, чим порушені права та інтереси боржника ОСОБА_1
ОСОБА_1 , згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», вважає є підстави здійснити дії щодо зняття арешту з майна боржника, проте на даний момент його право власності, гарантоване Конституцією України порушується, оскільки він не має можливості належним чином, на власний розсуд розпорядитися належним йому майном через наявність арешту за відсутності підстав для арешту, тому змушений звернутись до суду за для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з майна.
Заявник вважає, що наразі арешт майна є неправомірним обмеженням прав особи користуватися належним йому майном.
Заявник вважає, що не встановлено підстав для зняття арешту державним виконавцем в порядку, передбаченому ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
В той же час, право ОСОБА_1 на користування та розпорядженням майном порушується постановою державного виконавця, а спосіб захисту передбачений законом, а саме ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», то заявник звертається до суду з даним документом з метою відновлення своїх порушених прав в судовому порядку та просить суд скасувати арешт майна заявника.
Заявник постанову про завершення виконавчих дій не отримував рекомендованим листом, за загальнодоступними даними дати завершення виконавчого провадження не зазначено.
Таким чином, враховуючи обставини справи, ОСОБА_1 приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності органу ДВС щодо не зняття арешту з майна боржника та наявності підстав для зобов`язання відділу державної виконавчої служби зняти арешт, накладений на все нерухоме майна, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, скасувати інші заходи примусового характеру у виконавчому провадженні № 59298287.
На підставі зазначеного, просить визнати протиправною бездіяльність Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту майна з майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного згідно з постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 569298287. Зобов`язати Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ВП № 59298287 та провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, скасувати інші заходи примусового характеру у виконавчому провадженні № 59298287.
Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 та державний виконавець про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, письмових пояснень або заперечень на скаргу не подали.
Представник боржника заявника у справі ОСОБА_1 адвокат Дерев`янко І.О. звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні скарги наполягає та просить її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе проводити таке за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та без його фіксування технічними засобами.
Встановлені судом фактичні обставини справи, пов`язані із розглядом скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 59298287.
На примусовому виконанні у Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебував наявний виконавчий лист (судовий наказ) № 335/1993/19 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Під час примусового виконання судового наказу № 335/1993/19 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 року, державний виконавець Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснював заходи примусового характеру, та постановив постанову про арешт майна боржника.
У подальшому виконавче провадження № 59298287 було завершено, що підтверджується відомостями з АСВП.
При цьому, питання про зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження, як і вилучення відповідного обтяження, зазначеною державним виконавцем не було вирішено, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з даною скаргою
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, до яких, з-поміж іншого, належить право подавати заяви та клопотання, у котрих в силу ст. 182 вказаного Кодексу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань.
Одним із процесуальних питань, які суд може вирішувати у судовому засіданні, є розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Так, в силу ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Спеціальним законом, котрий визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.04.1999 року за № 606-ХІV, котрий діяв станом на дату примусового виконання судового рішення.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» було встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно з положеннями ст. 11 зазначеного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Положеннями ст. 57 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).
У свою чергу, частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав згідно із статтею 48 цього Закону.
За приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.
Судові рішення за скаргою на рішення, дії або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, котре може постановити суд, регламентовані статтею 451 ЦПК України. Крім того, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця, усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Висновок суду за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника та не вилучення обтяження.
Отже, арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 підлягав зняттю при закінченні виконавчого провадження № АСВП: 59298287 проте державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при безпосередньому завершенні виконавчого провадження № АСВП № 59298287 зазначених виконавчих дій вчинено не було.
З огляду на вказане, не зняття зазначеним державним виконавцем арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 як і вилучення відповідного обтяження, у виконавчому провадженні № АСВП: 59298287 з примусового виконання судового рішення (судового наказу), виданого 22.09.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі № 335/1993/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, при закінченні виконавчого провадження № АСВП: 59298287 яке відкрито 10.06.2019 року, є неправомірною бездіяльністю Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при безпосередньому завершенні виконавчого провадження № АСВП № 59298287 і порушене право боржника підлягає захисту.
За встановлених судом усіх обставин, слід дійти висновку про обґрунтованість поданої ОСОБА_1 в особі адвоката Дерев`янко І.О. скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 59298287 щодо не зняття арешту з майна боржника та не вилучення обтяження, у зв`язку з чим, виконуючи також приписи ч. 2 ст. 451 ЦПК України, суд вважає за необхідне усунути порушення (поновити порушене право заявниці) шляхом зобов`язання уповноваженої на даний час державного виконавця провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна та по вилученню обтяження, котрі не були проведені внаслідок неправомірної бездіяльності уповноваженої державного виконавця на час завершення виконавчого провадження № АСВП: 59298287.
Щодо висновку суду про можливість зобов`язання Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 при наведених вище встановлених обставинах, тобто у звязку із не вчиненням їх під час закінчення виконавчого провадження в один із передбачених законом способів, то такий узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі № 210/1072/15-ц, цивільне провадження № 61-1629св17.
Керуючись ст.ст. 10, 13, 211, 247, 258-261, 450-451 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни, на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 5928287 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту майна з майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного згідно з постановою Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 569298287.
Зобов`язати Вільнянський відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ВП № 59298287 та провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, скасувати інші заходи примусового характеру у виконавчому провадженні № 59298287.
Ухвала, в силу положень ч. 1 ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена учасниками справи у строк подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Суддя В.О. Макаров