ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1499/23 Справа № 2-375/11 Суддя у 1-й інстанції - Токарєва Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Справа № 2-375/11

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит",

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року, яке ухвалено суддею Токарєвою Н.М. у місті Донецьку Донецької області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі №2-375/11 за позовом Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості в частині заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року, яким закінчено розгляд справи.

Заочним рішенням Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитом, яка складає 224 294 гривні 12 коп., з яких: заборгованість за кредитом 178 668,31 гривень; пеня (згідно з п.6.1 Кредитного договору) 29 355,16 гривень; нараховані, але не погашені відсотки 16 270,65 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», судовий збір у сумі 1 700, 00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 29 квітня 2011 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Донецьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року відстрочено відповідачці ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року до ухвалення рішення у справі.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними матеріалами справи.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , просить скасувати рішення суду та направити справу для розгляду за правилами загальної підсудності до іншого суду першої інстанції за місцем проживання відповідачів, а саме: до Артемівського міськрайонного суду Донецької області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не повідомив відповідачів про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим вони не могли заперечувати проти заявлених позовних вимог та, відповідно, заявити про непідсудність даного спору Калінінському районному суду міста Донецька. Вказує й на те, що заявлені позовні вимоги недоведені належними та допустимим доказами, а рішення суду грунтується виключно на припущеннях щодо наявності заборгованості за кредитом. Також, відповідачка наголошує на тому, що, зазначаючи про неодноразове направлення Банком вимог про погашення заборгованості на адресу відповідачів, суд першої інстанції взагалі не вказав, коли ж саме були направлені відповідні вимоги, який розмір заборгованості за кредитом у них зазначався та у який строк відповідачі мали сплатити заборгованість за кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2021 року встановлено, що, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ, підсудних Калінінському районному суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Цивільна справа № 2-375/11 за позовом АТ "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської не надходила та не передавалася, однак в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР) по цивільній справі № 2-375/11 наявне рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 29 квітня 2011 року (реєстраційний номер 15278464).

Суд першої інстанції, вважаючи, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого судового провадження, відновив втрачене судове провадження в частині заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відновлення втраченого судового провадження є гарантією забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Відповідно до статей 488, 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити (частина перша статті 494 ЦПК України).

Обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягають відновленню, законодавцем віднесено на розсуд суду.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України дає підстави для висновку, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втраченого у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю (див. ухвалу Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18)).

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю. Верховний Суд врахував, що з`ясування судом апеляційної інстанції обставин повної або часткової втрати судового провадження є необхідною умовою для перевірки правильності вирішення судом першої інстанції питання його відновлення, оскільки законом не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю. Безпосереднім об`єктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи. Предметом відновлення є зміст окремих процесуальних документів чи їх частин, що містились у втраченій цивільній справі. Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина рішення про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі. Це зумовлено тим, що наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Винятком можуть бути лише випадки неможливості відновлення судом повного тексту судового рішення, а відновлення та викладення судом його резолютивної частини є достатнім для реалізації особою захисту свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу (наприклад, отримання дубліката виконавчого документа, скасування заходів забезпечення позову тощо).

У даній справі матеріали цивільної справи № 2-375/11 Калінінським районним судом м. Донецька не передавалися до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у зв`язку з чим судом відновлено втрачене судове провадження лише в частині заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року.

На думку колегії суду, наявність лише самого тексту рішення суду у справі унеможливлює його перегляд в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року.

Питання щодо підстав закриття апеляційного провадження унормовано у статті 362 Глави 1 Розділу V ЦПК України «Апеляційне провадження».

Глава 1 Розділу V ЦПК України «Апеляційне провадження» не містить положень щодо дій суду апеляційної інстанції у випадку надходження апеляційної скарги на судове рішення у цивільній справі в разі наявності чинної ухвали суду про часткове відновлення втраченого судового провадження, якого недостатньо для перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 494 ЦПК України після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Разом із тим, чинний цивільно-процесуальний кодекс України не містить норми щодо процесуальної аналогії.

З приводу цього Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 у пунктах 76 82 зазначила, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105). 81. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови. Тому, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Враховуючи, що неповне відновлення втраченого провадження у даній справі унеможливлює розгляд апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, за аналогією приписів частини 4 статті 494 ЦПК України, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року справа № 2-275/2010 (провадження № 61-13540св21).

Крім того, колегія суддів зазначає, що дана ухвала суду апеляційної інстанції жодним чином не порушує право відповідачки ОСОБА_2 на судовий захист, гарантоване Конституцією України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не буде перешкоджати останній звернутися до місцевого суду із заявою про повне відновлення втраченого судового провадження в обсязі, достатнім для перегляду рішення суду в апеляційному порядку, та у разі задоволення такої заяви, подати апеляційну скаргу на рішення місцевого суду.

Керуючись ч. 9 ст. 10, ст. ст. 260, 368, 494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , на заочне рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 29 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виконання зобов`язання та стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: