ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу», ОСОБА_2 , Товарної біржі «Січеславська, Правова», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання незаконним і скасування реєстраційного запису, визнання недійсним аукціону, визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва члена біржі,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

05.09.2019 року позивачка звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому зазначила, що на підставі договорів дарування від 15.12.2017р. та купівлі-продажу від 22.12.2017р. є власником квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на незаконне позбавлення її права власності, на те, що підписи на документах товарної біржі «Січеславська правова» від імені ОСОБА_5 виконані не ним, а самі документи виконані пізніше, ніж датовані, а також підписи відповідача ОСОБА_2 виконані не ним, оскільки він перебував за кордоном, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно просила суд:

- визнати недійсним договір від 04.02.2019р. купівлі-продажу купівлі-продажу № 04022019/2 від 04.02.2019 року (в реєстрі аззначено дату 04.02.2018) виданий Товарною біржею «Січеславська, Правова» укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухи Івана Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47596434 від 03.07.2019 з припиненням речового права - права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32224326.

- скасувати реєстраційний запис № 32224326 від 02.07.2019р., вчинений державним реєстратором Семенуха Іваном Олеговичем, директором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» щодо об`єкту нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

- визнати недійсним аукціон Товарної біржі «Січеславська, Правова», за результатами якого укладено договір купівлі-продажу № 04022019/2 від 04.02.2019р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за відповідачем ОСОБА_2 щодо об`єкту нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер б/н від 04.02.2019р., видавник: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , за яким передано у власність об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 01, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за ОСОБА_2 .

- визнати недійсним свідоцтво члена Товарної біржі «Січеславська, Правова», серія та номер: б/н від 04.02.2019 (у реєстрі зазначено дату 04.02.2018), видане ОСОБА_2 в підтвердження членства та участі в аукціоні 04.02.2019р., за яким передано у власність об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за ОСОБА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено повністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивачкою ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про часткове скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року й винесення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не виконано дії на ефективний захист її власності.

Відповідач ОСОБА_2 04.02.2019 року не перебував на території України, він в`їхав на територію України 14.05.2019 року, що є свідченням того, що аукціон є підробленим.

Звертає увагу апеляційного суду на фальсифікацію Товарною Біржею «Січеславська, Правова» документів на ОСОБА_2 , оскільки останній у цей час перебував за межами України.

Державна реєстрація була проведена 02.07.2019 року о 17:31 годину, тоді як рішення про державну реєстрацію прийняте реєстратором Семенухою І.О. 03.07.2019 року о 10:37 годину.

Призначена почеркознавча експертиза не була проведена, оскільки Товарною Біржею «Січеславська, Правова» та ОСОБА_2 не надані витребувані документи.

Суд першої інстанції підійшов однобоко до розгляду справи та не врахував, що реєстратором вчинені реєстраційні дії на підставі недійсного правочину (договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2019 року).

Суд може застосувати наслідки недійсності правочину з власної ініціативи.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що документи Товарної Біржі «Січеславська, Правова» є підробними.

Наполягає на тому, що ОСОБА_6 04.02.2019 року перебував за межами України. Її син, ОСОБА_5 трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.02.2019 року вона відкликала генеральну довіреність на ім`я ОСОБА_5 від 01.06.2018 року. Тому вважає, цей недійсний договір фактично був підписаний 09.02.2019 року. Тому вважає, що мало місце рейдерське захоплення її квартири.

Крім того, судом першої інстанції не прийняте до уваги, що у справі відсутні докази розрахунку між продавцем та покупцем квартири.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від інших учасників справи письмових заперечень на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивачки доводи апеляційної скарги підтримав, пояснив, що мав місце фактично рейдерський захват квартири. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, за доводами, викладеними у апеляційній скарзі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 адвокат Янковська Г.В., якій було задоволено клопотання про її участь у розгляді справи в режимі відео конференції за допомогою програми «EasyCon» на зв`язок не вийшла. Враховуючи, що ризик про неможливість з технічних причин взяти участь у справі, поза межами суду, несе саме учасник справи, суд вважає можливим розглянути справу без її участі.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.5 а.с.125-126), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення по справі.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Згідно договорів купівлі-продажу 1/2 частки квартири та дарування 1/2 частки квартири, укладених 22.12.2017р. та 15.12.2017р. та посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С. за р. №№ 1476, 114, право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за позивачем (т.1, а.с.8-13).

01.06.2018р. позивач видала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.Ю. за р. №413, якою уповноважила ОСОБА_5 розпоряджатися зазначеною квартирою, зі строком дії до 01.06.2021р. (т.1, а.с.117, т.3, а.с.191).

04.02.2019р. на Товарній біржі «Січеславська, правова» ОСОБА_5 , діючи на підставі зазначеної довіреності та відповідач ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу цієї квартири (т.3, а.с.64), зі складанням акту приймання-передачі майна (т.3, а.с.65).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (т.3, а.с.30).

02.07.2019р. державним реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухою І.О. було зареєстровано право власності відповідача ОСОБА_2 на спірну квартиру з помилкою у даті (т.3, а.с.74).

02.07.2019р. між ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_4 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Павловською Г.О. за р№ 737, за умовами якого ОСОБА_2 отримав 6 000 000грн, зі строком повернення 04.07.2019р. (т.3, а.с.183).

05.07.2019р. цим же нотаріусом вчинено виконавчий напис № 739 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 6 001 000грн (т.3, а.с.184).

05.07.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. було відкрито виконавче провадження № 59483171 із виконання зазначеного виконавчого напису (т.3, а.с.220).

Постановою від 16.07.2019р. того ж приватного виконавця в межах виконавчого провадження № 59483171 в рахунок часткового погашення заборгованості за виконавчим написом № 739 від 05.07.2019р. ОСОБА_4 передано ряд об`єктів нерухомого майна, зокрема, й квартиру АДРЕСА_1 (т.3, а.с.223-224), та складено акт від 16.07.2019р. про передачу у власність зазначеного нерухомого майна (т.3, а.с.225-226).

23.07.2019р. державним реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухою І.О. було зареєстровано право власності третьої особи ОСОБА_4 на спірну квартиру (т.3, а.с.227).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що згідно з частиною четвертою статті 656 Цивільного кодексу України (в редакції, станом на момент укладення договору купівлі-продажу від 04.02.2019) до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Водночас відповідно до частини першої статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено вимоги щодо форми окремих видів договорів купівлі-продажу, згідно з якою договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином положення статті 657 Цивільного кодексу України встановлюють форму договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідчення.

У разі недодержання в момент вчинення правочину вимоги про його нотаріальне посвідчення такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).

Відповідно договір купівлі-продажу від 04.02.2019 року не породжує жодних юридичних наслідків.

Таким чином, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є та обставина, що позивачем по справі обрано спосіб захисту порушеного права, який не відповідає правовідносинам, що склалися.

З такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідач ОСОБА_2 (т.4 а.с.129-130) наполягає на тому, що він знаходився за межами України та не приймав участі у будь-яких торгах.

Як вбачається із довідки Державної прикордонної служби (т.1 а.с.158) ОСОБА_7 у 2019 році приїхав в Україну 14.05.2019.

Позивачка стверджувала, що підпис її сина ОСОБА_8 у всіх документах, що надала Товарна Біржа «Січеславська, Правова» є підробним, отже й документи є підробними. Судом була призначена почеркознавча експертиза (т.4 а.с.40-42), на яку Товарна Біржа «Січеславська, Правова» відмовилась надавати оригінали документів для дослідження експерту, без пояснення причин.

Таким чином, достовірно встановлено, що 04.02.02019 року ОСОБА_2 не було в Україні, крім того є обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_5 підписував будь-який документ на Товарній Біржі «Січеславська, Правова», а отже перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 пройшов по фальшованим документам без волевиявлення власника цього майна.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно дост.204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 13 Конвенції, передбачено: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». У розвиток положень цієї статті Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також наголошує на необхідності оцінки ефективності обраного зацікавленою особою способу захисту. Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v . the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року скасувати.

Визнати недійсним свідоцтво члена Товарної біржі «Січеславська, Правова», серія та номер: б/н від 04.02.2019 (у реєстрі зазначено дату 04.02.2018), видане ОСОБА_2 в підтвердження членства та участі в аукціоні 04.02.2019р., за яким передано у власність об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за ОСОБА_2 .

Визнати недійсним аукціон Товарної біржі «Січеславська, Правова», за результатами якого укладено договір купівлі-продажу № 04022019/2 від 04.02.2019р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за відповідачем ОСОБА_2 щодо об`єкту нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним договір від 04.02.2019р. купівлі-продажу № 04022019/2 від 04.02.2019 року (в реєстрі зазначено дату 04.02.2018) виданий Товарною біржею «Січеславська, Правова» укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер б/н від 04.02.2019р., видавник: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за яким передано у власність об`єкт нерухомості за реєстраційним номером 01, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та вчинено реєстратором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» запис про право власності № 32224326 від 02.07.2019р. за ОСОБА_2 .

Визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу» Семенухи Івана Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47596434 від 03.07.2019 з припиненням речового права - права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32224326.

Скасувати реєстраційний запис № 32224326 від 02.07.2019р., вчинений державним реєстратором Семенуха Іваном Олеговичем, директором Комунального підприємства «Юридична реєстрації нерухомості та бізнесу» щодо об`єкту нерухомості за реєстраційним номером 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 17 січня 2023 року.

Судді: