Провадження №2-о/522/524/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

за участі секретаря Міщенко О.В.,

розглянувши у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південне міжрегіональне управлення Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити неправильність запису в актовому записі про смерть ОСОБА_2 , складеного Виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 62 від 01.07.2008 року - щодо неправильного зазначення прізвища померлої « ОСОБА_2 », замість правильного - « ОСОБА_2 »

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про видачу свідоцтва про смерть матері. Проте, заінтересована особа видати свідоцтво про смерть не має можливості, у зв`язку із виявленими розбіжностями, а саме в актовому записі про смерть № 62 від 01.07.2008 року прізвище померлої українською мовою зазначено « ОСОБА_2 ». У свідоцтві про народження заявника (повторне) серії НОМЕР_1 у графі «мати» зазначено ОСОБА_2 . Отже, в актовому записі про смерть ОСОБА_2 № 62 від 01.07.2008 року встановлено неправильність зазначення прізвища померлої особи, а саме зазначено « ОСОБА_2 », хоча правильне прізвище померлої особи є « ОСОБА_2 ». Заявник наразі не має можливості звернутися із відповідною заявою про внесення змін до актового запису про смерть своєї матері, адже в нього відсутнє свідоцтво про її смерть, в якому зазначені неправильні дані. Отже, виниклі розбіжності у прізвищі матері заявника неможливо змінити в позасудовому порядку. Тому, єдиним способом захисту прав та інтересів заявника є звернення до суду з цією заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2023 року відкрито провадження у вказаній справі.

В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника адвокат Білоус І.І. подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без участі заявника, вимоги заяви підтримав повністю, просив їх задовольнити. Також просив встановити порядок виконання рішення і роз`яснити, що рішення є підставою для того, щоб Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області вніс зміни у актовий запис № 62 від 01.07.2008 року в частині прізвища померлої з неправильної « ОСОБА_2 » на правильну « ОСОБА_2 ».

Представник заінтересованої особи Приморський відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 742 від 12 квітня 1985 року, виданого повторно 30.10.2007 року.

Батьками ОСОБА_1 в свідоцтві про народження вказані « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_2 ».

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 09.10.2002 року, виданого повторно 15.02.2011 року, ОСОБА_1 змінив ім`я на ОСОБА_1 .

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 742 від 12 квітня 1985 року (виданим повторно) та свідоцтвом про зміну імені № 29 від 09 жовтня 2002 року (виданим повторно).

В подальшому, мати заявника померла.

Як вбачається з копії відповіді Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 21/24.32-109 від 01.03.2023 року, в актовому записі про смерть ОСОБА_2 № 62 від 01.07.2008 року встановлено неправильність зазначення прізвища померлої особи, а саме зазначено « ОСОБА_2 ».

Заявник не має свідоцтва про смерть матері, а тому наразі не може звернутись з відповідною заявою про внесення змін до актового запису про смерть.

В зв`язку з чим, враховуючи, що правильне прізвище померлої особи є « ОСОБА_2 », та через неможливість внесення змін до актового запису цивільного стану № 62 від 01.07.2008 р., заявник змушений був звернутись до суду з даною заявою.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з Узагальненнями Верховного Суду України про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, такі справи належать до юрисдикції суду за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. 3. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт який підлягає встановленню повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту.

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

При вирішенні питання про встановлення факту, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

На підставі аналізу, вищезазначених нормативно-правових актів, вбачається той факт, що в зв`язку з тим, що заявник просить встановити юридичний факт неправильності актового запису про смерть матері суд приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року зі змінами, цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно з частинами першою, третьою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану ( ч. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно з п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Пунктом 9 цієї ж постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акта.

У відповідності до п. 11 вищезгаданої постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Відповідно до абз. 4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставах письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням), а також у разі запису усиновителів батьками усиновленого; при зміні прізвища одного з подружжя або дитини у зв`язку з розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним; якщо прізвище, ім`я та по батькові зазначені без урахування національних традицій; якщо при реєстрації народження дитини їй дане прізвище або ім`я без урахування бажання батьків або одного з них, а також у зв`язку зі зміною статі).

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Виходячи з рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.

За статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлений факт та мету, суд доходить висновку, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, а також те, що усунення даної помилки в позасудовому порядку неможливо, що свідчить про наявність підстав для задоволення заяви.

Враховуючи викладене та проаналізувавши надані заявником копії документів, що містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт допущеної помилки в прізвищі матері заявника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 247, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме неправильність актового запису про смерть ОСОБА_2 , складеного Виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 62 від 01.07.2008 року в частині зазначення відомостей щодо прізвища померлої « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 ».

Встановити порядок виконання рішення і роз`яснити, що рішення є підставою для внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_2 , складеного Виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 62 від 01.07.2008 року в частині зазначення прізвища померлої з неправильного « ОСОБА_2 » на правильне « ОСОБА_2 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя