СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/45/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року

Суддя Святошинського районного суду м. Києва, Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., заявниці (боржниці) - ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 - адвоката Якименко М.М., заінтересованої особи (стягувача) - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву, подану ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що копію судового наказу, виданого Святошинським районним судом від 14.11.2022 року у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22), на час подання заяви вона не отримувала, зміст заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу їй також невідомий. Про існування вказаного судового наказу вона дізналася 07.12.2022 під час ознайомлення з постановою державного виконавця у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заробітну плату боржника за місцем свого працевлаштування. Заявниця вказує, що за результатом моніторингу офіційного сайту Єдиного реєстру судових рішень, нею встановлено, що за заявою ОСОБА_2 14.11.2022 видано виконавчий документ - судовий наказ Святошинського районного суду м.Києва у справі № 759/15735/22 (пр. № 759/291/22) про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що необхідність у поданні нею до суду заяви, в порядку вимог статті 432 ЦПК України, про визнання виконавчого документу - Судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/15735/22 (провадження № 2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню, виникла у зв`язку з помилковістю його видачі.

Обґрунтовує свою вимогу тим, що Святошинським районним судом м. Києва за заявою ОСОБА_2 у червні 2022, а саме від 02.06.2022 вже видано судовий наказ у справі № 759/5750/22 (пров. № 2-н/759/114/22) про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в такій саме частині. Вважаючи вказаний вище судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5750/22, таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва було подано заяву про визнання виконавчого документу - Судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5750/22, провадження № 2-н/759/114/22 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2022 у справі № 759/5750/22 заяву ОСОБА_1 задоволено та визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу та просив вказану ухвалу суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Постановою Київського апеляційного суду ухвалено нове рішення, яким частково задоволено апеляційну скаргу, заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано судовий наказ від 02 червня 2022 року, виданий Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5750/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню. У цій справі Київським апеляційним судом установлено, що судовим рішенням, яке набуло чинності, встановлена відсутність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, окрім того, судовим рішенням (судовим наказом) стягнуто аліменти з батька на користь матері на утримання малолітньої дитини, тому за таких обставин Київський апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_2 права вимоги, відтак судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, ОСОБА_1 зазначає, що з урахуванням небажання добровільно виконувати зобов`язань ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на утримання дитини, у березні 2019 року вона звернулась до Святошинського районного суду м. Києва про видачу відповідного судового наказу. Так, судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва у справі

№ 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19) від 22.03.2019 за заявою ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 13.03.2019,

до досягнення дитини повноліття. Постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 58883181. Постановою державного виконавця від 19.04.2019 в зазначеному виконавчому провадженні стягнення звернено на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 . Судове рішення виконується в порядку примусового виконання і на даний час. Заявниця зазначає, що таким чином, стягнення аліментів з одного з батьків на утримання дитини 22.03.2019 вже вирішено Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19). ОСОБА_2 та його представником були здійсненв спроби визнати вказаний виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, шляхом подачі до Святошинського районного суду м.Києва відповідної заяви. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2022 у справі № 759/5005/19 відмовлено в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа - судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини таким,

що не підлягає виконанню. Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.09.2022 закрито апеляційне провадження № 22-ц/824/9532/2022 у цивільній справі № 759/5005/19 за апеляційною скаргою, у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу підписано та подано особою, яка не мала на те законного права, тобто адвокатом, в якого на час подання апеляційної скарги зупинено право зайняття адвокатською діяльністю.

ОСОБА_1 зазначає, що помилкова видача виконавчого листа Святошинським районним судом м. Києва - судового наказу у справі № 759/15735/22, провадження № 2-н/759/291/22 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 знову створила правовий дисонанс у правовідносинах, що виникли між сторонами. У даному випадку видача помилкового виконавчого листа призвела до існування двох суперечливих один одному виконавчих листів у різних цивільних справах, однак на утримання однієї і тієї ж дитини ОСОБА_3 .

До того ж, заявниця вказує, що у жовтні 2020 ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком. Однак, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року по цивільній справі №759/17341/20 відмовлено батьку ОСОБА_2 у позові про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним та передання дитини. Постановою Київського апеляційного суду від 09.11.2021 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.04.2022 у цивільній справі № 759/17341/20 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін. Зазначеним рішенням суду констатовано, що дитина тривалий час проживає з матір`ю, а позивач звертаючись до суду з позовом не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що визначення місця проживання дитини разом з батьком буде відповідати саме інтересам самої дитини, а не власним інтересам позивача.

Також заявниця зазначає, що ОСОБА_2 у січні 2019 звертався до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином. За наслідками розгляду справи №759/1382/19 Святошинським районним судом м. Києва від 17.12.2019 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 шляхом встановлення зустрічей з дитиною за місцем проживання батька. Постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2020 у цій же справі вказане рішення скасовано в частині усунення перешкод батьку у спілкуванні та вихованні дитини, в частині визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини змінено, визначено місцем зустрічей батька з сином - місто, де проживає дитина. Постановою Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 759/1382/19 постанову Київського апеляційного суду від 24.06.2020 змінено в частині визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, збільшено час зустрічей батька з дитиною за місцем проживання дитини з матір`ю. У іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишено без змін, а саме залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання матері ОСОБА_1 передавати батькові ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 у визначене судом місці, дні та часи побачень за місцем проживання дитини з матір`ю, а також зустрічного зобов`язання ОСОБА_2 повертати матері - ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_3 після закінчення часів та днів батька, визначених цим рішенням, обов`язкового до виконання. Крім того, рішенням суду у справі № 759/1386/19 визначено спосіб участі бабусі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 за місцем проживання матері дитини (Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2021).

Для належного виконання рішення суду по цивільній справі № 759/1382/19, ОСОБА_1 31.12.2021 добровільно передано малолітню дитину - ОСОБА_3 , батьку - ОСОБА_2

для проведення Новорічних свят та одного календарного тижня зимової відпустки ОСОБА_2 , який, відповідно до встановленого судом графіку побачень у справі № 759/1382/19

та вимоги державного виконавця № 63349 від 30.12.2021 у виконавчому провадженні

№ 66032315 від 04.08.2021, зобов`язаний був повернути матері дитину 09.01.2022 року. Однак, 09.01.2022 ОСОБА_2 дитину матері не повернув, чим рішення суду та вимогу державного виконавця порушив, у подальшому спільно зі своєю матір`ю - бабусею дитини ОСОБА_5 , дитину викрали, насильно, та в порушення вимог рішень суду, самочинно змінили місце проживання дитини без згоди та відома матері. Вивезли 02.01.2022 дитину

з м.Бердянська до м.Києва. У подальшому, заявниця зверталася з численними скаргами, заявами, повідомленнями до Бердянського ВДВС в рамках виконавчого провадження № 66032315 від 04.08.2021 про те, що ОСОБА_2 не повертає їй дитину, що також розцінено державним виконавцем як здійснення ОСОБА_2 перешкод у виконанні нею рішення суду у справі № 759/1382/19 щодо подальших передач нею йому дитини для зустрічей, оскільки фактично дитину мені не повернуто.

На адресу Бердянського ВДВС ОСОБА_2 04.02.2022 року подав заяву, в якій посилаючись на те, що матір`ю ОСОБА_1 рішення суду виконувалось в добровільному порядку, однак на даний час (на 04.02.2022) дитина проживає з ним, тому попросив закінчити виконавче провадження. Постановою державного виконавця від 04.02.2022 виконавче провадження № 66032315 від 04.08.2021, розпочате за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2022 у справі № 759/1382/19, Бердянським ВДВС у м. Бердянську Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) закінчено. За таких обставин батько дитини ОСОБА_2 вирішив, що обов`язок повертати дитину матері в рамках визначеного судом способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною у цивільній справі № 759/1382/19 знято та дитину матері можна не повертати, що ОСОБА_2 і вчиняє вже протягом 11 місяців, вчиняючи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України. Однак за виконавчим листом у справі № 759/1382/19 Голосіївським РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.02.2022 року відкрито виконавче провадження № 68507551 з примусового виконання виконавчого листа, яким судом у цивільній справі № 759/1382/19 зобов`язано ОСОБА_2 повертати ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3 після закінчення часів та днів батька, визначених рішенням. У зв`язку з невиконанням покладених на ОСОБА_2 зобов`язань, постановою державного виконавця від 21.02.2022 у вказаному виконавчому провадженні накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. У подальшому, постановою державного виконавця від 20.04.2020 у вказаному виконавчому провадженні накладено штраф вдруге у розмірі 3400, 00 грн. Разом з тим, за невиконання ОСОБА_2 рішення суду у справі № 759/1382/19, яким батька зобов`язано повертати дитину матері, Голосіївським РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 .

Заявниця посилається на те, що станом на даний час, тобто вже протягом більш одинадцяти місяців ОСОБА_2 не повертає ОСОБА_1 дитину, тим самим злісно не виконує рішення суду у справі № 759/1382/19, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання, в розумінні вимог ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_2 вже 11 місяців чинить ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим втрачається психологічний зв`язок її та дитини, спричиняється психологічна травма дитині, яка неправомірно позбавлена материнської турботи, в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 .

Враховуючи вищезазначене, просить суд визнати виконавчий документ - судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 13.12.2022 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

13 грудня 2022 року ухвалою суду зупинено виконання за виконавчим документом №70364695 з виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) до розгляду заяви про визнання виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню по суті.

15 грудня 2022 року через канцелярію суду ОСОБА_1 була подана заява про визнання судом зловживання процесуальними правами та про вжиття судом заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в дохід державного бюджету, шляхом постановлення судом окремої ухали про накладення штрафу на учасників процесу у цивільній справі №759/15735/22. В заяві зазначила, що зі змісту виданого судового наказу та заяви про його видачу з усіма додатками вбачається зловживання процесуальними правами не тільки ОСОБА_2 , а і його представником - адвокатом Незвіським Д.Я. Вважає, що подані процесуальні маніпуляції є зловживання адвокатом та його клієнтом процесуальними правами, неповаги до суду та учасників процесу. Просила постановити окрему ухвалу про вжиття до відповідних учасників судового процесу - заявника ОСОБА_2 та його представника адвоката Незвіського Д.Я. заходу процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в дохід державного бюджету у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання судом зловживання процесуальними правами особою, яка подала заяву про видачу виконавчого документу - судового наказу.

10 січня 2023 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подала заяву про долучення додаткових доказів до матеріалів цивільної справи №759/15735/22 - доказів отримання заяви про збільшення позовних вимог учасниками справи.

До початку судового засідання через канцелярію суду 30 січня 2023 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Якименко М.М. подано заперечення на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконання. В поданих запереченнях представник вказав, що у матері ОСОБА_1 немає підстав втручатись в особисте життя дитини та позбавляти дитину власності на аліменти, які вона гарантовано має отримувати від матері, яка не проживає із дитиною більше року, оскільки дитина постійно і систематично та безперервно проживає з батьком, є очевидним порушенням приписів закону та ст. ст. 6,8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і визнання судового наказу про стягнення аліментів з матері на дитину таким, що не підлягає виконанню визнання є ніщо інше як втручання та позбавлення дитини права власності і це очевидно, що є на шкоду та в порушення інтересів дитини.

30 січня 2023 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подані пояснення в порядку статті 43, 262 ЦПК України. В своїх поясненнях заявниця вказала, що у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю. На виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі №752/2177/22 Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією на 21.12.2022 року проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини на праві органу опіки та піклування. За результатом органои опіки та піклування складено висновок про доцільність відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір`ю. ОСОБА_1 зазначила, що викладені доводи є суттєвими для розгляду цивільної справи №759/15735/22 за її заявою по суті.

Протокольною ухвалою суду від 30 січня 2023 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про долучення додаткових доказів до матеріалів цивільної справи №759/15735/22.

Заявниця (боржниця) ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримала заяву, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22).

ОСОБА_2 (стягувач) у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22).

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Якименко М.М. проти задоволення заяви заперечував, наголошував на її безпідставності та необґрунтованості.

Дослідивши наявні докази по справі на основі повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних матеріалів справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження. Частиною 3 вищезазначеної статті встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Стаття 160 ЦПК України встановлює, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що 14 листопада 2022 року Святошинський районний суд видав судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп. судового збору на користь держави України.

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.11.2022 року, ВП 70364695, звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 1 статті 173 ЦПК України встановлено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Скориставшись своїм правом, передбаченим цивільним процесуальним кодексом, ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 1 червня 2017 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року у справі №752/23973/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 листопада 2016 року, за актовим записом №3005, розірвано.

Святошинським районним судом м. Києва 22 березня 2019 року у справі № 759/5005/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 192,10 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2022 року у справі №759/5005/19 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року у справі №759/5005/19, апеляційне провадження у вищезазначеній справі закрито.

Постановою про відкриття виконавчого провадження, ВП 58883181 від 15.04.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №759/5005/19, виданого 10.04.2019 року.

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 08.12.2022 року, виконавче провадження номер 58883181 перебуває на стадії примусового виконання.

Судом також встановлено, що Постановою Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №759/1382/19 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 24.06.2020 року змінено, викладено абзац третій її резолютивної частини в такій редакції:

«Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його вихованні:

1) можливість зустрічей кожної першої і третьої суботи та неділі з 11 год 00 хв суботи до 19 год 30 хв неділі за місцем проживання дитини з матір`ю;

2) можливість спільного відпочинку один календарний тиждень влітку та один календарний тиждень в зимовий період під час відпустки батька без присутності або у присутності матері дитини;

3) можливість спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини;

4) можливість спільного святкування у непарні роки наступних свят: Новий рік (31 грудня) з 20 год 00 хв до 19 год 00 хв наступного дня після свята, Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень), Трійця;

5) можливість спільного святкування дня народження батька (1 березня).

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишено без змін.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.08.2021 року, ВП №66032315, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №759/1382/19, виданого 01.07.2021 року.

Бердянським ВДВС 17.12.2021 року за №60929 надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 06.12.2021 року, в якій вказано, що обов`язки покладені на ОСОБА_1 , виконані та виконуються останньою в добровільному порядку, перешкоди ОСОБА_2 не чиняться.

Відповідно до вимоги виконавця від 30.12.2021 року, ВП №66032315, ОСОБА_2 вимагав, щоб дитина була передана батьку 02.01.2022 року, об 18 год. 00 хв. та повернута матері 09.01.2022 року.

Актом державного виконавця від 10 січня 2022 року встановлено, що згідно постанові 31.12.2021 року дитину передано батькові об 17 год. 00 хв. у добровільному порядку. Щодо повернення дитини матері, згідно заяви боржника попередні домовленості скасовано стягувачем. Станом на 09.01.2022 року дитина знаходиться з батьком у м. Київ.

Відповідно до вимогм виконавця від 21.01.2022 року, поданої ОСОБА_2 , встановлено, що станом на 20.01.2022 року Бердянським ВДВС у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від боржника надходять численні скарги та звернення, що містять інформацію,згідно якої вбачаються дії, що чинять перешкоди боржнику та унеможливлюють виконання рішення боржником.

04.02.2022 року Постановою про відкриття виконавчого провадження, ВП №68507551, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №759/1382/19, виданого 20.08.2020 року, в якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

04.02.2022 року ОСОБА_2 подав заяву до Бердянського ВДВС у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про закриття виконавчого провадження №66032315.

04.02.2022 року Постановою про закриття виконавчого провадження ВП №66032315, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/1382/19, виданого 01.07.2021 року Святошинським районним судом м. Києва, закінчено.

Постановою про накладення штрафу від 21.02.2022 року, ВП №68507551, постановлено за невиконання рішення суду накласти на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

Постановою про накладення штрафу від 20.04.2022 року, ВП №68507551, постановлено за невиконання рішення суду накласти на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

20.04.2022 року до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві подана заява про вчинення кримінального правопорушення через невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду №759/1382/19 від 24.06.2020 року у добровільному порядку.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.07.2022 року, ВП №68507551, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/1382/19 виданого 20.08.2020 року Святошинським районним судом м. Києва, закінчено.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року у справі №759/1386/19, визнано участь ОСОБА_6 у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2 червня 2022 року у справі №759/5750/22 Святошинський районний суд видав судовий наказ, відповідно до якого стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2022 року ВП №69212383, відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №759/5750/22, виданого Святошинським районним судом м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року у справі 759/5750/22, заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано судовий наказ від 02.06.2022 року у справі №759/5750/22 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2022 року, ВП №69212383, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №759/5750/22, виданого 02.06.2022 року Святошинським районним судом м. Києва, закінчено.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року у справі №759/5750/22, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2022 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано судовий наказ від 02 червня 2022 року, виданий Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/5750/22 таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, суд встановив, що заявниця неодноразово зверталась до ГУНП у м. Києві за фактом порушення ОСОБА_2 рішення суду №759/1382/19 та відмовою останнього повертати дитину ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до частини 3 вищевказаної статті суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Згідно статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" судовий наказ є виконавчим документом.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтями 183 та 184 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, сімейним та процесуальним законодавством визначено, що право вимоги про стягнення аліментів на підставі судового наказу належить тому з батьків або іншому законному її представнику, з яким вона проживає.

При зверненні до суду відповідний заявник повинен дотримуватися процесуальної дисципліни та вимог закону, які наділяють його статусом особи, якій належить право вимоги.

Процесуальний порядок перегляду питань за судовим наказом про стягнення аліментів для боржника визначений також статтею 173 ЦПК України, згідно із якою суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Суд наголошує на тому, що питання щодо стягнення аліментів з одного з батьків на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже вирішено Святошинським районним судом м. Києва 22 березня 2019 року у справі № 759/5005/19, відповідно до якого видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час виконавче провадження номер 58883181, яке відкрито на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року у справі № 759/5005/19, перебуває на стадії примусового виконання.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що між батьками існує спір про місце проживання дитини, а відповідно до ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Про викладені обставини стягувач ОСОБА_2 знав, але суд не повідомив.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 , що в свою чергу при наявності протиріч між батьками щодо місця проживання дитини, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ, виданий Святошинським районним судом м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22).

Керуючись ст. ст. 160, 173, 259, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22) таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/15735/22 (провадження №2-н/759/291/22).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02 січня 2023 року.

Суддя Н.О.Горбенко