Справа № 495/1104/22
24 січня 2023 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
судді Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -
ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15.11.2015 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Бережна Т.Г. не з`явились, про час та місце слухання справи були повідомленні, клопотань або заперечень стосовно розгляду справи суду не надали.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами та має підстави для здійснення заочного розгляду справи, передбачені п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.
За частиною 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом ст.1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно п.4.1 умов договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 100,00 (сто гривень) грн., за один рік користування вищевказаною земельною ділянкою шляхом отримання коштів готівкою орендодавцем. Оскільки договір оренди землі було укладено на строк 49 років то загальна сума орендної плати становить 4 900 грн.
Проте, відповідно до п.2.2 умов вищевказаного договору оренди землі не міститься відомостей щодо нормативно грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що свідчить про те, що зміст правочину суперечить іншим актам цивільного законодавства, а також його моральним засадам.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (ч.1, ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.
Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі №6-325ц16.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до п.4.4. договору оренди землі від 15.11.2015 року, розмір орендної плати може переглядатися за згодою сторін один раз на рік у разі: зміни умов господарювання передбачених договором, зміні розмірів земельного податку, зміни цін тарифів, погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами, в інших випадках передбачених законом.
Враховуючи, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, умовами договору оренди землі передбачено зміну розміру орендної плати за землю, а також враховуючи що у договорі про оренду землі від 15.11.2015 року у п.2.2. відсутня така нормативна оцінки земельної ділянки, проте відповідач продовжує використовувати орендовану земельну ділянку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 15.11.2015 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За змістом частини першої статті 203 ЦК України, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, дата укладання та строк дії договору оренди. Відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до Закону.
У спорі про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності в ньому істотної умови вартості орендної плати, строків та умов її сплати суд повинен установити, чи дійсно порушуються права орендодавця у зв`язку з відсутністю в договорі таких умов, визначити істотність таких умов, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав позивача.
Вищезазначене узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у Постановах ВСУ від 25.12.2013 р. по справі № 6-78цс13, від 21.01.2015 р. по справі № 6-215цс14, від 04.02.2015 р. по справі № 6-233цс14, від 21.09.2016 р. по справі № 6-1512цс16 згідно яких встановлено, шо виходячи з того, що відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця.
Питання оренди землі, форм та розмірів оплати за оренду, її встановлення та зміни, порядку укладення, зміни та припинення договорів оренди тощо регулюють Земельний кодекс України, Закон України «Про оренду землі», Указ Президента «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок і земельних часток (паїв) та Постанова Кабміну Про затвердження Типового договору оренди землі.
Згідно ст.1 Указу Президента України «Прододаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок і земельних часток (паїв) від 02 лютого 2002 року №92/2002 визначено, що плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі встановлюється не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.
Укладений договір оренди земельної ділянки від 15.11.2015 року, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повністю суперечить вимогам чинного законодавства в частині погодження розміру орендної плати, так як вказаний договір взагалі не містить нормативно грошову оцінку земельної ділянки.
Даними умовами договору, орендодавець завідомо введений в оману (щодо розміру орендної плати), та позбавлений права отримувати орендну плату, яка відповідає діючому законодавству України, що вказує на відсутність погодження таких істотних умов як орендна плата, а тому вказані обставини свідчать про відсутність у договорі істотних умов які суттєво порушують права позивача, як власника земельної ділянки на отримання належної плати за користування його майном.
Висновки за результатами розгляду справи
Таким чином, оскільки при укладенні оскаржуваного договору оренди земельної ділянки було допущено істотні порушення, встановлені на підставі досліджених доказів у судовому засіданні щодо визначення та виплати орендної плати, то на думку суду вимога позивача про те, що даний договір необхідно визнати недійсним підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 202-216 ЦК України, ст.ст.12, 81, 263-268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15.11.2015 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.