Справа №295/9784/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Циганчук Н.А.,

представника відповідача адвоката Круківської С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи, його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середньомісячного заробітку за час відсторонення від роботи та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що працює в ДУ «Житомирський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (у тексті також ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ») на посаді в.о. заступника генерального директора з епідеміологічного нагляду та моніторингу інфекційних захворювань та 20 вересня 2022 року йому було вручено копію наказу від 20.09.2022 року № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». Указане відсторонення позивач вважає незаконним, так як зі змісту оспорюваного наказу слідує, що його відсторонено від роботи з 20.09.2022 року на час проведення Національним агентством з питань запобігання корупції перевірки щодо вчинення позивачем «можливих корупційних дій без збереження заробітної плати на підставі повідомлення про вчинення корупційних дій». Тобто аналіз змісту оскаржуваного наказу вказує на те, що відповідач не має доказів вчинення позивачем якогось корупційного проступку. Крім цього будь-яких пояснень щодо вчинення корупційних діянь відповідач у позивача не відбирав. Також, за словами ОСОБА_1 , посилання відповідача у наказі на статтю 30 Закону України «Про запобігання корупції» є надуманим та вказує на довільне тлумачення ним законодавчих й локальних норм права, оскільки указана стаття закону передбачає «усунення від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті», що не є тотожним відстороненню від роботи. Безпідставним є посилання відповідача в наказі і на pозділ VII Статуту ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ», так як Статут не регулює питання відсторонення працівника від роботи. До того ж в оспорюваному наказі не наведено жодних умов, що стали підставою для відсторонення позивача від роботи, відповідач не приймав рішення про проведення службового розслідування щодо нього та направив наявні матеріали справи одразу до Національного агентства з питань запобігання корупції. Окремо ОСОБА_1 звертав увагу у своєму позові, що незаконним відстороненням від роботи без збереження заробітної плати йому заподіяна значна моральна шкода, так як відповідач позбавив його засобів існування, позивач не має коштів для придбання продуктів харчування та самого необхідного для життя й вимушений позичати гроші у друзів. З моменту видання незаконного наказу позивач почав страждати безсонням, відчуває постійну нервову напругу, підвищену втомлюваність, виникли проблеми зі знайомими та працівниками центру, які бояться через переслідування його керівництвом центру спілкуватися зі ним.

З огляду на викладене у позові ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним наказ ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» від 20.09.2022 року № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » та скасувати його, зобов`язати відповідача допустити позивача до роботи на посаді в.о. заступника генерального директора з епідеміологічного нагляду та моніторингу інфекційних захворювань із 20.09.2022 року, стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час відсторонення від роботи з 20.09.2022 року по день фактичного допуску до роботи та 50 000 грн. моральної шкоди.

Після задоволення ряду самовідводів ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.11.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Гр. ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що ніяких корупційних правопорушень не вчиняв, проте його перед колективом фактично зробили корупціонером, відповідач розповсюдив щодо позивача неправдиву інформацію та своїм протиправним рішенням залишив без засобів існування.

Його представник адвокат Циганчук Н.А. додала, що оспорюваний наказ в порушення Інструкції з діловодства МОЗ містить гриф «-од», хоча повинен зазначатись гриф «-ос». Просила при обрахунку середнього заробітку врахувати довідку про середній заробіток, видану відповідачем ОСОБА_1 за основною роботою на посаді в.о. заступника генерального директора з епідеміологічного нагляду та моніторингу інфекційних захворювань.

Натомість представник відповідача адвокат Круківська С.А. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог ОСОБА_1 . Суду пояснила, що 19.09.2022 року через внутрішній канал надійшло повідомлення від викривача про вчинення позивачем корупційних дій, при цьому безпосередньо ОСОБА_1 не вживались заходи щодо уникнення потенційного конфлікту інтересів. На думку представника, посилання у наказі на розділ VII Статуту ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» обґрунтоване «самостійністю» прийнятого рішення, тобто без погодження із МОЗ України. Адвокат звертала увагу, що позивач не обґрунтував розмір моральної шкоди, до позовної заяви не додав жодних медичних документів, а також з 20.09.2022 року до роботи за сумісництвом не приступав, що може певним чином свідчити про наявність у нього необхідних для існування коштів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що згідно з наказом відповідача №178-ос від 01.07.2022 року ОСОБА_1 було переведено на посаду в.о. заступника генерального директора з епідеміологічного нагляду та моніторингу інфекційних захворювань (а.с. 21).

Наказом в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінського Р. від 20.09.2022 № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » позивача, як виконуючого обов`язки заступника генерального директора, відсторонено від роботи з 20.09.2022 року на час проведення Національним агентством з питань запобігання корупції перевірки щодо вчинення ним можливих корупційних дій без збереження заробітної плати. Підставами, відповідно до змісту наказу, зазначені повідомлення про вчинення ОСОБА_1 корупційних дій, супровідний лист №01/00-3022 від 20.02.2022 НАЗК (а.с. 9).

З матеріалів справи слідує, що Національним агентством з питань запобігання корупції отримано від ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» та надіслано до повноважного підрозділу Національної поліції України повідомлення від 20.09.2022 № 01/00-3022 стосовно можливого вчинення ОСОБА_2 , медичним директором ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ», а також ОСОБА_1 , генеральним директором ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ», правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів»), для розгляду і вжиття заходів згідно із законодавством (а.с. 57).

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. У свою чергу під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з ч. 4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Частиною першою статті 29 цього Закону встановлено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Вбачається, що оскаржуваний наказ в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінського Р. від 20.09.2022 № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » винесено на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою запобігання і протидії корупції, зокрема запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті; б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги; в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, які входять до складу конкурсних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу» тощо.

Встановлено, що ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» є юридичною особою публічного права, а відтак посадові особи цього закладу є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

За змістом статті 46 КЗпП України вбачається, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в інших випадках, передбачених законодавством.

Тобто, відстороненням слід вважати тимчасове недопущення працівника до роботи з підстав, передбачених законодавством.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про запобігання корупції» усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації. Усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Отже, в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінський Р. при надходженні інформації про наявність у підлеглої йому посадової особи конфлікту інтересів, зобов`язаний вжити у відношенні цієї особи передбачені Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про відсторонення позивача від виконання ним своїх посадових обов`язків були наявні визначені статтею 46 КЗпП України підстави для цього, оскільки передбачалися Законом України «Про запобігання корупції», а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінського Р. від 20.09.2022 № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 638/21180/15-ц та враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог в судовому засіданні 19.01.2023 стороною позивача суду був наданий лист за №55/Л-3 від 10.01.2023 за підписом заступника начальника Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області ДСР НПУ Ольховського О., зі змісту якого слідує, що за результатами проведеної перевірки з приводу можливого порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції» не отримано достатніх відомостей, які б вказували на наявність події кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Разом з тим суд критично оцінює вказаний лист як підставу для задоволення вимог позову в частині визнання незаконним та скасування наказу в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінського Р. від 20.09.2022 № 63-од «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 » у зв`язку із тим, що суд перевіряє законність оспорюваного наказу на момент його винесення, тобто фактичного виникнення спірних правовідносин. На переконання суду, встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про наявність у в.о. Генерального директора ДУ «ЖОЦКПХ МОЗ» Зелінського Р. повноважень винести зазначений наказ, його відповідність вимогам чинного на момент винесення наказу нормам законодавства України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).

Суд вважає, що решта обставин, на які посилався ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, не впливає на остаточний висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову стосовно визнання незаконним та скасування наказу від 20.09.2022 № 63-од.

Крім того, на думку суду, решта позовних вимог фактично є похідними, відтак задоволенню також не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись ст. 46 КЗпП України, Законом України «Про запобігання корупції», ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна установа «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України», адреса: м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 64 .

Дата складення повного судового рішення 24.01.2023.

Суддя