Справа № 201/4001/21
Провадження № 2/201/578/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Помельнікової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олександрович, Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасування державної реєстрації права власності від 05.02.2021р., визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22.04.2021р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (треті особи приватний нотаріус ДМНО Бондар М.О., Перша ДДНК) про визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасування державної реєстрації права власності від 05.02.2021р., визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов підписано адвокатом Кошовим В.К. (діє на підставі ордеру від 06.04.2021р. а.с. № 76 т. № 1).

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 13.04.2021р. № 201/3583/21 (провадження № 2з/201/104/2021) вжито заходи забезпечення позовних вимог до подачі позову в порядку ч.2 ст. 149 та п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява ОСОБА_1 була задоволена частково, а саме позовні вимоги забезпечено шляхом заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позовних вимог відмовлено (а.с. № 18-20 т. № 2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.04.2021р. позовна заява була залишена без руху для оплати судового збору у необхідному розмірі (а.с. № 77 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 25.05.2021р. позовна заява після усунення недоліків прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання (а.с.№127 т. № 1).

Одночасно з відкриттям провадження у справі цією ухвалою було витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Бондаря М.О. належним чином завірену копію реєстраційної справи № 39 від 05.02.2021р., копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56475564 від 05.02.2021р., 11:42:34, копію Договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 39, виданого 05.02.2021р. та копії документів, які послугували підставою для здійснення державної реєстрації житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також були витребувана з Першої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірена копія спадкової справи № 453/2017 від 04.08.2017р., яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала судді Ткаченко Н.В. від 25.05.2021р. в частині витребування доказів виконана, 23.06.2021р. суду надійшла відповідь від приватного нотаріуса ДМНО Бондаря М.О. (а.с. № 135-215 т. № 1), а 30.06.2021р. - від Першої дніпровської державної нотаріальної контори (а.с. № 216-230 т. № 1).

Підготовче засідання по справі у відповідності до положень ст. 197 п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 29.09.2021р. та призначено розгляд справи в судове засідання 15.11.2021р. (а.с. № 245 т. № 1).

15.11.2021р. представник позивача адвокат Кошовий В.К. подав суду письмові пояснення з дорученням письмових доказів, в яких звертав увагу суду на те, що при укладенні 05.02.2021р. договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р. приватному нотаріусу було подано на реєстрацію свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., яке видано на ім,я ОСОБА_2 , втім ні в державному архіві Дніпропетровської області, ні в КП «ДМБТІ» ДМР відомостей про таке свідоцтво чи при реєстрацію права власності на спірне домоволодіння немає (а.с. № 11, 12-15 т.№ 2).

15.11.2021р. до суду також надійшли клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кошового В.К.: про повернення до стадії підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів за наслідками порівняння адвокатом двох відповідей КП «ДМБТІ» ДМР від 31.07.2018р. та 25.01.2021р. та аналізу копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15.03.1987р. та про витребування відповідних доказів (а.с. № 21, 22, 23 т. № 2).

Ухвалою суду від 15.11.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) здійснено повернення до підготовчого провадження (а.с. № 23 т. № 2). При прийнятті такого рішення враховані, як положення ст.2 ЦПК України щодо завдань та основних засад цивільного судочинства (серед яких є диспозитивність - ст. 13 ЦПК України), так і положень п.3 ч.1 ст.189 ЦПК України (завдання підготовчого провадження), а також положення ст. 84 ЦПК України.

18.04.2022р. відбулося уточнення позовних вимог. Так, ще одним відповідачем визначено ОСОБА_2 , а також додатково заявлені позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 15.03.1987р. на ім`я ОСОБА_2 та про скасування державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_2 (а.с. № 66-68 т. № 2). Уточнений позов було також підписано адвокатом Кошовим В.К. (діє на підставі ордеру від 06.04.2021р. а.с. № 76 т. № 1).

В обґрунтування позовних вимог в уточненій редакції представник позивача - адвокат Кошовий В.К. (діє за ордером від 06.04.2021р. а.с. № 76 т. № 1) посилався на те, що після смерті свого рідного дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який до смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 позивач (як спадкоємець 5-ї черги спадкування) 04.08.2017р. звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки дядько не залишив заповіту. Втім, постановою державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. від 04.04.2021р. ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до довідки КП "ДМБТІ" ДМР від 31.07.2018р. за вих. № 1091, міститься інформація про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012р. відсутні відомості про реєстрацію права власності на вищезазначене домоволодіння. Пізніше позивач на сайті ОЛХ випадково побачив інформацію, що будинок виставлено на продаж, звернувся за правовою допомогою та дізнався про те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 перереєстровано 05.02.2021р. за ОСОБА_3 в порядку задоволення вимог іпотекодержателя. Цю особу позивач ніколи не знав, про підстави відчуження будинку також йому не було відомо.

Отже, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., яке видано на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів згідно рішення № 965/3 від 26.10.1986р., скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасувати державну реєстрацію права власності від 05.02.2021р. на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також витребувати майно (житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) з чужого незаконного володіння та передати його у володіння позивача.

Ухвалою суду від 18.04.2022р. було витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Бондар М.О. оригінал свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 («Свидетельства о праве личной собственности на жилой дом АДРЕСА_1 » - мовою оригіналу) від 15.03.1987р., видане на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів («Октябрьского районного Совета народных депутатов» - мовою оригіналу) № 965/3 від 26.10.1986р. (а.с. № 74 т. № 2).

Ухвала суду виконана, приватним нотаріусом ДМНО Бондар М.О. суду 06.06.2022р. надано вищезазначений оригінал свідоцтва приватної власності, який вилучено актом суду (а.с. № 90 т. № 2).

03.06.2022р. позивачем суду подано клопотання про призначення судової технічної експертизи реквізитів документів відносно оригінала свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 («Свидетельства о праве личной собственности на жилой дом АДРЕСА_1 » - мовою оригіналу) від 15.03.1987р., виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів («Октябрьского районного Совета народных депутатов» - мовою оригіналу) № 965/3 від 26.10.1986р. (а.с. № 86-87 т. № 2).

Ухвалою суду від 03.06.2022р. призначена судова технічна експертиза дослідження матеріалів документів, зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи (а.с. № 94-95 т. № 2).

Ухвалою суду від 05.08.2022р. в ухвалі суду від 03.06.2022р. про призначення судової експертизи виправлена описка та зазначено, що вірним слід вважати призначення судової технічної експертизи за експертними спеціальностями 2.1. «Дослідження реквізитів документів» та 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» (а.с. № 105 т. № 2).

30.09.2022р. до суду надійшов висновок судової експертизи від 26.09.2022р. та ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.10.2022р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 109, 110-113, 116 т. № 2).

Підготовче засідання по справі у відповідності до положень ст. 197 п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 19.12.2022р. та призначено розгляд справи в судове засідання на 08.02.2023р. (а.с. № 149 т. № 2).

Відповідачі та треті особи в підготовче засідання 19.12.2022р. та в судове засідання 08.02.2023р. не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ЦПК України, як рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України» (а.с. № 134 144, 154 160 т. № 2).

Відповідачі про причини неявки суд не сповістили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, правом подачі відзиву не скористалися.

Своїми листами від 05.12.2022р. та 03.01.2023р. приватний нотаріус ДМНО Бондар М.О. просив справу розглядати за його відсутності (а.с. №145, 161 т. № 2).

Своїми листами від 06.12.2022р. та 27.12.2022р. в.о. завідувачки Першої ДДНК Кравцова А.І. також просила справу розглядати за відсутності їх представника (а.с.№ 146, 162 т.№ 2).

Позивач ОСОБА_1 в заяві до суду від 08.02.2023р. позовні вимоги в уточненій редакції від 18.04.2022р. підтримав, наполягав на їх повному задоволенні. В цій заяві позивач також просив суд справу розглядати в судовому засіданні 08.02.2023р. для забезпечення рівності прав сторін також і за його відсутності. Також позивач в заяві до суду просив у разі задоволення його позовних вимог відразу скасувати заходи забезпечення, які були вжиті до подачі позову ухвалою судді Федоріщева С.С. від 13.04.2021р., також долучив докази понесених ним витрат по оплаті судової експертизи (а.с. № 163 т.№ 2).

За вищезазначеного, з урахуванням заяви позивача від 08.02.2023р., неявки відповідачів та третіх осіб (їх представників) при належному повідомленні про дати розгляду справи, заяв третіх осіб про розгляд цивільної справи за їх відсутності, розгляд справи 08.02.2023р. здійснювався у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності усіх учасників справи та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (ні представник позивача по тексту позову та уточненого позову, ні позивач в заяві до суду від 08.02.2023р. не дали згоду на ухвалення заочного рішення суду).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги в уточненій редакції від 18.04.2022р. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частина першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що 30.01.2021р. між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала від позикодавця грошові кошти у сумі 380 000 грн. із зобов`язанням повернути грошові кошти у строк до 05.02.2021р. (включно). Договір укладено в простій письмовій формі (а.с. № 182 т. № 1).

Окрім Договору позики 30.01.2021р. було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Бондарем М.О, реєстровий номер № 33, номер запису про іпотеку : 40337734 (спеціальний розділ) (а.с. № 183-184, 207, 209, 211 т. № 1).

Відповідно до п.1.2. цього Договору іпотека за цим договором є засобом забезпечення повернення іпотекодавцем іпотекодержателю грошових коштів у розмірі 380 000грн. за Договором позики, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем 05.02.2021р.

Відповідно до п.1.1. Договору іпотеки його предметом є житлове приміщення, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 . Також в цьому пункті зазначено, що право власності іпотекодавцю ( ОСОБА_2 ) належить на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15 березня 1987р. Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів, на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 965/3 від 26 жовтня 1986р., право власності зареєстровано в ДМБТІ та записано в реєстрову книгу №236 за реєстровим №52.

Приватним нотаріусом ДМНО Бондарем М.О. 30.01.2021р. в порядку, передбаченому для реєстрації іпотеки, була здійснена реєстрація права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер: 56387320 (а.с. № 191 т. №1).

Підставою для такої реєстрації права власності на спірне домоволодіння за ОСОБА_2 стало Свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане на ім`я ОСОБА_2 15 березня 1987р. Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів, на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 965/3 від 26 жовтня 1986р. (а.с. № 174 т. № 1) та відповідь КП «ДМБТІ» ДМР від 25.01.2021р. на ім`я ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на спірний будинок саме за нею (а.с. № 173 т. № 1).

З матеріалів реєстраційної справи (а.с. № 135-215 т. № 1), яка була надана суду в порядку виконання ухвали про витребування доказів приватним нотаріусом ДМНО Бондарем М.О., вбачається, що грошові кошти у строк до 05.02.2021р. (включно) ОСОБА_2 ОСОБА_3 не повернула.

05.02.2021р. останнім на ім`я ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про повернення боргу. Втім, ОСОБА_2 цього ж дня письмово запропонувала іпотекодержателю передати йому у власність іпотечне майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_2 нотаріально посвідченою заявою від 05.02.2021р. повідомила, що станом на 05.02.2021р. у шлюбі не перебуває, таку саму нотаріально посвідчену заяву надав і ОСОБА_3 (а.с. № 168, 169, 170, 171 т. № 1).

Цього ж дня, а саме 05.02.2021р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до умов якого (п.1.1.) іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в особисту приватну власність за вартістю та на умовах, визначених цим Договором, належне іпотекодавцю на праві особистої приватної власності нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 166-167 т. №1).

Пунктом 1.4. визначено, що майно передається у власність іпотекодержателю в рахунок виконання іпотекодавцем боржником зобов`язань перед іпотекодержателем за Договором позики. Пунктом 1.2. Договору від 05.02.2021р. визначено, що саме зазначене в п.1.1. майно є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 30.01.2021р.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р. було також нотаріально посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Бондарем М.О., реєстровий номер № 39.

Також, 05.02.2021р. приватним нотаріусом ДМНО Бондарем М.О. в порядку виконання Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р. була здійснена реєстрація права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер: 56475564 (а.с. № 155 т. №1).

Втім, цим рішенням суду слід скасувати державну реєстрацію права власності від 30.01.2021р. (індексний номер: 56387320) за ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також скасувати державну реєстрацію права власності від 05.02.2021р. (індексний номер: 56475564) за ОСОБА_3 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про необхідність скасування державної реєстрації права власності за обома відповідачами, а також про визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р. приймається на підставі того, що підлягає визнанню недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане на ім`я ОСОБА_2 15 березня 1987р. Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів, на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 965/3 від 26 жовтня 1986р.

Ухвалою суду від 03.06.2022р. (з урахуванням ухвали суду від 05.08.2022р. про виправлення описки) на вирішення судової експертизи поставлені наступні запитання: 1.У який спосіб виконаний бланк Свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1987р., виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів, на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 965/3 від 26 жовтня 1986р., право власності зареєстровано в ДМБТІ та записано в реєстрову книгу №236 за реєстровим №52, яке скріплене печаткою, на відбитку якої по колу значиться: «Україна, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів». Чи виготовлено наданий документ шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?; 2) У який спосіб виконано відбиток печатки на вищезазначеному свідоцтві, на відбитку якої по колу значиться: «Україна, виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів»?; 3) У який спосіб виконано відбиток печатки на вищезазначеному свідоцтві «Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровського облвиконкому Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації»?; 4) Чи відповідає матеріал документа складу паперу, барвників, давності виконання тексту? (а.с. № 94-95, 105 т. № 2).

30.09.2022р. до суду надійшов висновок судової експертизи від 26.09.2022р. (а.с. № 109 т. № 2).

Відповідно до висновку судової технічної експертизи за експертними спеціальностями 2.1. «Дослідження реквізитів документів» та 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» (а.с. № 110-113 т.№ 2):

1.Бланк «Свидетельства о праве личной собственности на жилой дом» від 15.03.1987р., виготовлений способом струминного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу струминного принтера, копіра тощо.

2.Відбиток круглої печатки «Виконавчий комітет Жовтневої районної ради народних депутатів», нанесений контактним способом, а саме рельєфним еластичним кліше високого друку.

3.Відбиток круглої печатки ««Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровського облвиконкому Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації», нанесений контактним способом, а саме рельєфним еластичним кліше високого друку.

В цьому ж висновку згідно ст. 72 ЦПК України судовий експерт повідомив про неможливість проведення експертизи по питанню № 4 «Чи відповідає матеріал документа складу паперу, барвників, давності виконання тексту?», оскільки це питання не входить до компетенції судового експерта з правом проведення технічної експертизи документів за експертними спеціальностями 2.1., 2.3. «Дослідження реквізитів документів»,«Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів».

З приводу оцінки доказів у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Суд зазначає, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Так, в матеріалах справи наявні додаткові докази, які свідчать про те, що свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1987р., яке, начебто, було видано Виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 965/3 від 26.10.1986р. (копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. № 88-90, 91 т. № 2) та оригінал якого було надано приватному нотаріусу для реєстрації договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р. (а.с. № 174 т. № 1) не існує.

Листом від 01.12.2021р. за № 8/1-3380 Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів ДМР на ухвалу суду від 15.11.2021р. повідомлено, що в архівному управлінні департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів ДМР згідно з описом справ постійного зберігання виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська за 1986р. рішення виконавчого комітету зазначеної ради від 26.10.1986р.№ 965/3 не існує (а.с. № 46т.№ 2).

Листом від 17.11.2022р. за № 3/3-260 також і на адвокатський запит від 15.11.2022р. Управління архівної справи Дніпровської міської ради повідомило, що згідно з описом справ постійного зберігання виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська за 1986р. рішення виконавчого комітету зазначеної ради від 26.10.1986р. № 965/3 не існує (а.с. № 129 т. № 2).

Також, листом від 14.12.2021р. за № 16766 начальник виробничого відділу КП «ДМБТІ» ДМР на ухвалу суду від 15.11.2021р. про витребування доказів повідомив, що за параметрами вихідної кореспонденції КП «ДМБТІ» ДМР довідки щодо реєстрації права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , від 25.01.2021р. № 635 на ім`я ОСОБА_2 та № 10901 від 31.07.2018р. на ім`я нотаріуса Першої ДДНК ОСОБА_5 не надавалися (а.с. № 48 т. № 2).

Втім, саме довідка від 25.01.2021р. № 635 на ім`я ОСОБА_2 , була надана приватному нотаріусу ДМНО Бондарю М.О. (а.с. № 173 т. № 1).

Цим же листом суду надіслані копії довідок № 10901 від 30.07.2018р. на ім,я нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. та № 7200 від 11.06.2021р. на ім`я адвоката ОСОБА_6 , які насправді надавалися підприємством (а.с. № 49, 50 т. № 2, а.с. № 15 т. № 2).

В обох відповідях № 10901 від 30.07.2018р. та № 7200 від 11.06.2021р. КП «ДМБТІ» ДМР повідомляє, що в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 відсутні відомості щодо реєстрації права власності за будь якою особою.

Отже, відповідь судового експерта на 1, 2 та 3 запитання, у сукупності з тими доказами, які наявні в матеріалах цивільної справи, дають суду зробити висновок, що при реєстрації договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та для державної реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 від 05.02.2021р. за ОСОБА_3 , було використано підробне свідоцтво від 15.03.1987р. про право власності ОСОБА_2 на це домоволодіння та використана відповідь КП «ДМБТІ» ДМР від 25.01.2021р. № 635 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на зазначене вище домоволодіння, яка КП «ДМБТІ» ДМР не надавалася.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За вищезазначеного, суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасування державної реєстрації права власності від 05.02.2021р.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.

Ступінь родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (племінник та дядько) підтверджується копіями свідоцтв, які долучені до позову, а також знаходяться в матеріалах спадкової справи, яка була направлена суду Першою ДДНК (а.с. № 20-27, 217-230 т.№ 1).

Отже, позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 218 зв. т. № 1).

Що стосується спадкових відносин у цивільній справі, що розглядається судом, варто зазначити наступне.

ОСОБА_7 , 1874р. народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. № 24 т. № 1).

ОСОБА_7 за життя заповідала свій будинок АДРЕСА_2 своєму племіннику ОСОБА_8 .

Заповіт 01.03.1955р. було посвідчено Виконкомом Лоц-Кам`янської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. № 28 т. № 1).

Архівною довідкою Державного архіву Дніпропетровської області ДОДА від 05.05.2021р. № К-1647/0/217/21 підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 26.04.1960р. № 380 у зв`язку з приєднанням к місту колишніх селищ Лоцкам`янки, Краснопілля, Фрунзенська, Сухачівки, вулиця I-ша Робоча була перейменована на вулицю Радісну в колишньому селищі Лоцкам`янка Жовтневого району міста (а.с. № 13 т. № 2).

ОСОБА_8 02.02.1960р. отримав Акт представника облінвентарбюро Дніпропетровської області ОСОБА_9 , яким встановлено його право володіння будинком АДРЕСА_2 (а.с. № 70-71 т.№ 1).

Згідно Акту приймання індивідуального житлового будинку від 10.03.1968р., складеного техніком Дніпропетровського міського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_10 будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 (а.с. № 68-69 т. № 1).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.№ 25 т.№1).

Спадщина, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 складалася з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно ст.526 ЦК УРСР від 18.07.1963р., що діяв на час відкриття спадщини, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя ОСОБА_8 заповіту не залишив. На час відкриття спадщини його спадкоємцями за законом залишилися: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР: «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини».

Згідно норм ЦК УРСР від 18.07.1963р., що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, без подання відповідної заяви до нотаріальної контори, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до «Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя» доказами такого фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути «наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців».

На час смерті батька ОСОБА_8 лише один син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав у спадковому будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями будинкової книги, яка розпочата 06.03.1972р. (а.с. № 51-60 т. № 1).

ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою будинок АДРЕСА_1 з 23.03.1972р. по 04.10.1984р. та з 11.04.1996р. і до часу смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. № 27 т. № 1), будь-яких заяв про прийняття спадщини після померлого батька до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подавав, як і не надавав будь-яких документів, перелічених вище, які б свідчили про фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно ст.553 ЦК УРСР, що діяв на час існування спірних правовідносин: «Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу)».

Таким чином, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, одноособово фактично прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , яка складалася з житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_11 до часу своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 будь-яких заяв про прийняття спадщини після померлого батька до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подавав, як і не надавав будь-яких документів, перелічених вище, які б свідчили про фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном, він не був зареєстрований разом з померлим, що підтверджено відомостями з будинкової книги.

За загальним правилом норми чинного ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Проте, як зазначено у п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З цього приводу необхідно керуватися роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що «норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги 6 ЦК України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003р. і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529531 ЦК УРСР 1963р.».

В нашому випадку спадщина відкрилася до 01.07.2003р. та була прийнята ОСОБА_4 відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР, отже слід застосовувати саме ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р.

При цьому спадкоємець, який прийняв спадщину до 01.01.2004р., не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_4 , рідний дядько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 26 т. № 1).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

04.08.2017р. (отже у встановлений законом шестимісячний строк) позивач ОСОБА_1 звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після рідного дядька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

04.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Першої дніпровської державної нотаріальної контори про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті його рідного дядька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З матеріалів спадкової справи № 453-2017р. після смерті ОСОБА_4 вбачається, що після смерті останнього 03.04.2017р., 04.08.2017р. (отже в межах шестимісячного терміну) з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся його племінник ОСОБА_1 (позивач) (а.с. № 217зв.№ 1).

Інший племінник померлого ОСОБА_12 04.08.2017р. подав заяву про відмову від прийняття належної йому частини спадкового майна за всіх підстав (а.с. № 218 зв. т. № 1).

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем, хто в межах шестимісячного терміну звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом.

Постановою державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. від 04.04.2021р. (а.с. № 229 т. № 1) ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Як зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.04.2021р.: «За результатами розгляду зазначеної заяви та матеріалів, які містяться в спадковій справі № 453/2017, вбачається, що вчинити нотаріальну дію, а саме видати на ім`я заявника свідоцтво про право на спадщину за законом, на вищезазначене майно вважається неможливим з наступних підстав: так, відповідно довідки Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради від 31.07.2018р. за вих. № 1091, міститься інформація про те, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012р. відсутні відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідно до статей 182, 210 ЦК України, реєстрація права власності на вищезазначене домоволодіння не було проведено згідно чинного законодавства у відповідному органі. З урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству України та відповідно до статті 49 Закону України "Про нотаріат" є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії».

Відповідно до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які затверджено наказом № 56 від 13.12.1995р. Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних осіб та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998р. державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомою майна здійснювалась комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації та є обов`язковою для всіх власників нерухомого майна незалежно від форми власності.

Оскільки ОСОБА_1 є рідним племінником та спадкоємцем п`ятої черги (ст. 1265 ЦК України) після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживав та був зареєстрований у спірному домоволодінні з 23.03.1972р. по 04.10.1984р. та з 11.04.1996р. і до часу смерті (а.с. № 51-60 т.№ 1), то наявні підстави для задоволення і тієї частини позовних вимог ОСОБА_1 , які стосуються визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті дядька на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд враховує і Акт ФОП ОСОБА_13 від 27.04.2021р., в якому йдеться про те, що згідно договору про надання послуг № 21041 від 26.04.2021р. проводилася поточна інвентаризація спірного домоволодіння. В цьому Акті зазначено, що збільшення загальної площі на 21,2 кв.м., збільшення житлової площі на 4,2 кв.м. та збільшення кількості позицій відбулося за рахунок упорядкування в архівній справі та уточнення внутрішніх лінійних розмірів. Загальна площа по літ. «А1, а2, а3, а4» складає 55,3 кв.м., житлова 28,5 кв.м. Побудовані нові будівлі та споруди на земельній ділянці, а саме: прибудови до житлового будинку літ. «а3, а4», мощення літ.»№1», були побудовані до 15.08.1992р., отже не потребують узаконення та прийняття в експлуатацію згідно діючої Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 186 від 26.07.2018р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.12.2018р., згідно ст.ст. 100, 152 ЖК України та постанови КМУ від 07.06.2017р. за № 406(а.с. № 114 т. № 1).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею, а згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги ОСОБА_1 22.04.2021р. пред`явлено не як власником спірного майна, а як спадкоємцем за законом (спадкоємцем 5-ї черги), який тільки заявляє позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Посилання позивача по тексту позову, що право на витребування майна з чужого незаконного володіння у нього виникло у відповідності до статті 1218 ЦК України, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, суд відхиляє через те, що станом на дату смерті ОСОБА_4 , незаконної перереєстрації права власності на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) ще не було.

Суд зазначає, що віндикація та негаторний позов є взаємовиключними позовними вимогами, отже відновлення порушеного права позивача (як спадкоємця 5-ї черги) в межах цієї цивільної справи буде відбуватися шляхом задоволення тих позовних вимог, які мають ознаки негаторного позову.

Втім, оскільки позивачем доведено суду, що він є спадкоємцем 5-ї черги спадкування за законом та він вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_1 є належним позивачем для решти позовних вимог.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме тільки в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасування державної реєстрації права власності від 05.02.2021р., визнання права власності в порядку спадкування за законом. В частині позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння рішення суду слід відмовити.

З урахуванням тих обставин, що позивач в заяві до суду від 08.02.2023р. просив скасувати заходи забезпечення позовні вимог, які буди вжиті судом до подачі позову в порядку ч.2 ст. 149 та п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, у відповідності до положень ч.9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Федоріщева С.С. від 13.04.2021р. (а.с. № 18-20 т. № 2, а.с. № 28-30 справи № 201/3583/21 (провадження № 2з/201/104/2021)) підлягають скасуванню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Так, по цивільній справі позивачем було сплачено судові витрати по оплаті судового збору у загальному розмірі - 7 346 грн. 40коп. (судовий збір за ставками 2021р. у сумі 908грн., 908грн., 3 091грн. 60коп. при подачі первісного позову, а також судовий збір за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення до подачі позову на суму 454 грн. (а.с. № 2-4 т. № 1 та а.с. № 4 справи № 201/3583/21 (провадження № 2з/201/104/2021), а також судовий збір за ставками 2022р. у сумі 1 984грн. 80коп. - за подачу 18.04.2022р. уточненого позову (а.с. № 69 т. № 2).

Оскільки судом позивачу відмовлено лише в частині позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, які ним заявлені в 2021р., то судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908грн. за ці позовні вимоги відносяться на рахунок позивача, отже їх слід відрахувати із загальної суми судового збору у розмірі 7 346 грн. 40коп., сплаченої позивачем протягом розгляду цивільної справи судом. Отже, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 3 219грн. 20коп. з кожного (7 346 грн. 40коп. - 908грн. = 6 438 грн. 40коп. : 2 = 3 219 грн. 20 коп.).

Крім того, позивачем за проведення судової експертизи було сплачено 2 718грн. 48 коп. (а.с. № 108, 108зв., 166 т.№ 2). Ці витрати стягуються на користь позивача з відповідачів в повному обсязі (по 1 359грн.24коп. з кожного відповідача), оскільки судова експертиза була призначена в межах позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., які судом задоволені повністю.

Отже, загалом з кожного з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 4 578 грн.44 коп. (3 219 грн. 20 коп. + 1 359 грн. 24 коп.= 4 578 грн.44 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 553, 548, 549 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963р., ст.ст. 203, 215, 1216, 1217, 1220, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, ч.9 ст.158, ст.ст. 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олександрович, Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.03.1987р., скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.02.2021р., скасування державної реєстрації права власності від 05.02.2021р., визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 15.03.1987р. виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів згідно рішення № 965/3 від 26.10.1986р. на ім`я ОСОБА_2 .

Скасувати державну реєстрацію права власності, індексний номер: 56387320 від 30.01.2021р. на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , РНООКПП НОМЕР_3 .

Визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 39, виданий 05.02.2021р., видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар М.О., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56475564 від 05.02.2021р. 11:42:34, приватний нотаріус Бондар Максим Олександрович, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.

Скасувати державну реєстрацію права власності, індексний номер: 56475564 від 05.02.2021р. на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , РНООКПП НОМЕР_1 .

Визнати право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , РНООКПП НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після рідного дядька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Максим Олександрович, Перша дніпровська державна нотаріальна контора) про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщева С.С. від 13.04.2021р. № 201/3583/21 (провадження № 2з/201/104/2021), шляхом заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, поділу об`єкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНООКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (РНООКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНООКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по справі у розмірі по 4 578 грн.44 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.