Справа № 579/1874/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2023 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді Моргуна О.В.

з участю секретаря Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кролевці справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з останнього на його користь безпідставно набуте майно - кошти в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно 91425 грн., мотивуючи свої вимоги тим , що наприкінці 2021 року він вирішив придбати гараж або земельну ділянку під гараж. Від власників гаражів у дворі будинку по АДРЕСА_1 дізнався, що ділянку під гараж продає ОСОБА_2 . Звернувшись до нього, дізнався, що дійсно він продає земельну ділянку під забудову гаража, яка знаходиться по АДРЕСА_2 вартістю 2500 доларів США. Оскільки його влаштовувала така вартість, погодився придбати. 14 грудня 2021 року він передав ОСОБА_2 кошти у сумі 2500 доларів США в рахунок майбутнього придбання земельної ділянки. Вони домовились, що в подальшому укладуть договір купівлі-продажу земельної ділянки. На підтвердження передачі ним коштів ОСОБА_2 надав письмово оформлений попередній договір купівлі-продажу, який він підписав. Під час усної домовленості щодо купівлі-продажу земельної ділянки, ОСОБА_2 запевняв , що дана земельна ділянка планувалась під забудову гаража і що господар суміжної земельної ділянки не заперечує надати проїзд до гаража через належну йому земельну ділянку. Нещодавно він дізнався, що власник будинку і земельної ділянки змінився. Поспілкувавшись з новим власником, він з`ясував, що проїзд через свою земельну ділянку до тієї, що він планує придбати він йому не дозволить. В зв`язку з цим, він звернувся до ОСОБА_2 з питання повернення йому коштів у сумі 2500 доларів США, оскільки земельна ділянка, що він планував у нього придбати, його не влаштовує. ОСОБА_2 відмовився повертати кошти, посилаючись на те, що свою частину угоди він виконав. Вважає такі дії ОСОБА_2 незаконними.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст.ст. 655,657, 658 ЦК України). Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі ( ст. 635 ЦК України ).

Оскільки між ним та ОСОБА_2 не укладався ні попередній договір, ні договір купівлі-продажу земельної ділянки у належній формі (письмова з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією), то вважає, що такий договір не відбувся. На сьогодні ОСОБА_2 без достатніх на те правових підстав набув та зберігає у себе належне йому майно кошти у сумі 2500 доларів США.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. За змістом статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо грошовий еквівалент визначено в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на день подачі позову до суду, офіційний курс долара визначений за 1 долар США 36,57 грн. Тобто, ОСОБА_2 повинен повернути йому 2500 доларів США, що в перерахунку на гривню становить 91425 грн.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, за змістом якого вважає, що позивач в односторонньому порядку відмовляється від досягнених домовленостей , не оспорює того, що наприкінці 2021 року до нього звертався позивач з пропозицією придбати земельну ділянку під будівництво гаражу , позивач передав йому 67575 грн., а він йому документи на земельну ділянку, вважає, що відбулося часткове виконання договору. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

14 грудня 2021 року сторони уклали попередній договір купівлі - продажу нерухомого майна і отримання грошової суми, згідно якого покупець і продавець зобов`язуються в строк і на умовах цього договору заключити в майбутньому договір купівлі продажу на належне продавцю нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0061 га , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_2 . Ціна відчужуваного майна погоджена сторонами становить 67575 грн. (2500 доларів США), які покупець зобов`язується передати продавцеві в момент оформлення попереднього договору купівлі-продажу (а.с.6).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 676671 право власності на земельну ділянку площею 0,0061 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:007:0682 за адресою АДРЕСА_2 перейшло до ОСОБА_2 (а.с.7).

Судом встановлено, що між сторонами була домовленість про продаж земельної ділянки, та відповідач отримав 67575 грн., чого не оспорює за змістом відзиву на позов .

В подальшому письмового укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з його нотаріальним посвідченням не відбулося. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Досягнута між сторонами домовленість щодо купівлі-продажу нерухомості підпадає під ознаки попереднього договору.

Згідно з ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює можливість визнання судом дійсним саме такого договору, для якого достатньо лише письмової форми, якщо така вимога дотримана не була.

Разом з тим, стаття 657 ЦК України для договору купівлі-продажу встановлює крім письмової форми ще й обов`язковість його нотаріального посвідчення, а відповідно до ч.1 ст.635 цього ж Кодексу попередній договір має бути укладений у формі, встановленій для основного договору.

Отже, попередня домовленість сторін щодо купівлі-продажу земельної ділянки мала бути оформлена як попередній договір за правилами ст.635 ЦК України з обов`язковим нотаріальним посвідченням та зазначенням усіх істотних умов угоди, і за таких обставин не має юридичного значення виконання сторонами певних дій на виконання усних домовленостей.

Оскільки таких вимог закону дотримано не було, виходячи з положень ст.218, ч.1 ст.220 ЦК України, дана домовленість сторін не може вважатися договором (у т.ч. попереднім), що був укладеним.

У зв`язку з тим, що попереднього договору, як і договору купівлі-продажу земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладено не було, то передані ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 67575 грн. не є завдатком, на що посилається відповідач у відзиві , оскільки не можна забезпечити неукладене зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК Україниможе бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і відновлення становища, яке існувало до порушення .

Суд вважає, що відповідач діє незаконно щодо неповернення грошових коштів.

Дії відповідача суд розцінює як невиконання домовленості, яка відбулася 14 грудня 2021 року щодо продажу земельної ділянки для будівництва гаражу, за наявності всіх об`єктивних можливостей, отримання коштів (а.с. 6).

Виходячи з вимог ст. 16 ЦК України суд вважає за необхідне відновити становище, яке існувало до порушення.

Таким чином, передані ОСОБА_1 грошові кошти підлягають поверненню власнику, виходячи з положень ст. 1212 ЦК України, в тому розмірі, в якому вони передавалися, тобто у розмірі 67575 грн.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 67575 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Позивачем не надано суду доказів, на які він посилається як на підставу своїх вимог про передачу відповідачу 2500 доларів США, за змістом п. 5 договору від 14 грудня 2021 року передавалися 67575 грн.

Позивачем не надано суду доказів, на які він посилається як на підставу своїх вимог про стягнення з відповідача 2500 доларів США, що еквівалентно 91425 грн.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні .

Стороною позивача інших доказів суду не надано.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що в позов підлягає задоволенню частково , в іншій частині позову про стягнення 2500 доларів США, що еквівалентно 91425 грн. слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 фактично ним понесені та документально підтверджені (а.с. 8) витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 218, 220, 570, 571, 657 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , про про стягнення безпідставно набутого майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 67575 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 01 лютого 2023 року.

Суддя О. В. Моргун