Справа № 638/2241/15-ц
Провадження № 6/638/1284/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває зведене виконавче провадження № 72660638 на загальну суму стягнення, з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, в розмірі 5439472 (п`ять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві грн) 34 коп. з примусового виконання виконавчого листа № 638/2241/15-ц, виданого 08 серпня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , за договором позики від 11 січня 2008 року заборгованості в розмірі 67559 доларів США 59 центів, що складається з: позики (тіло) 22000 доларів США, відсотків за користування позикою 40238 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 5321,59 доларів США, а також стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судового збору в розмірі 3654 грн, та стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованості за договором позики від 11 січня 2008 року загальну заборгованість у розмірі - 67559 доларів США 59 центів, що складається з: позики (тіло) 22000 доларів США, відсотків за користування позикою 40238 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 5321,59 доларів США.

Відповідно до частини другої статті 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. у судове засідання не з`явився, просив розгляд подання провести без участі приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває зведене виконавче провадження № 72660638 на загальну суму стягнення, з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, в розмірі 5439472 (п`ять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят дві грн) 34 коп. з примусового виконання виконавчого листа № 638/2241/15-ц, виданого 08 серпня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова.

Боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконується, у зв`язку з чим розпочато заходи примусового виконання.

Приватний виконавець 31 серпня 2023 року виніс постанову про арешт коштів боржника та арешт майна боржника.

З відповіді № 173288302 Державної фіскальної служби України від 30 серпня 2023 року вбачається, що у боржника відсутні банківські рахунки.

З відповіді № 173288301 від МВС України від 08 вересня 2023 вбачається про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за боржником.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 12-0 станом на 04 вересня 2023 року у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Крім того, приватним виконавцем до матеріалів подання долучено акт від 22 вересня 2023 року, відповідно до якого боржник ОСОБА_1 не надав допуск до зазначеної вище квартири для вчинення виконавчих дій.

Згідно частини першої статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Рішення суду про проникнення в житло або в інші володіння боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Суд акцентує особливу увагу, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. В той час, єдиним доказом, наданим приватним виконавцем на доведення факту добровільно недопущення боржником виконавця до вказаного вище майна, є акт приватного виконавця від 22 вересня 2023 року.

Виходячи зі змісту ст. 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії. Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Отже, виконавець, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, має довести, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно з положенням ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

За положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть провадитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Суд зазначає, що право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Згідно статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Суд, вивчивши матеріали подання, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказами в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що приватним виконавцем не доведено суду, що боржник перешкоджає доступу виконавця до житла, іншого приміщення, чим перешкоджає виконавчим діям. Зокрема, у матеріалах подання відсутні докази вручення вимоги виконавця як боржнику, так і іншим особам, чиї речі знаходяться в цьому житлі, щодо надання доступу до житла, що перебуває в спільній частковій власності, відповідно до інформаційної довідки ДРРПНМ від 30 серпня 2023 року № 344758015, де знаходяться речі, належні ОСОБА_3 , тому вважає подання передчасним, в його задоволенні відмовляє з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий