Провадження №4-с/752/226/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», боржник ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою про визнання дій державного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт оскарження головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І., боржник ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що 15.01.2018 Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі №752/26718/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води з урахуванням інфляційної складової боргу, 3% річних та судового збору.

25.03.2019 Голосіївським районним судом міста Києва здійснено заміну сторони стягувача з ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» щодо виконання судового наказу у справі №752/26718/17.

У зв`язку із невиконанням боржником заборгованості у справі №752/26718/17 у добровільному порядку КП «Київтеплоенерго», як новий стягувач 25.07.2023 звернулося до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про примусове виконання рішення у справі №752/26718/17.

31.10.2023 державним виконавцем Голосїівського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1) з примусового виконання судового наказу у справі №752/26718/17 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із смертю боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2023 є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки виконавець не вчинив жодних дій для вирішення питання заміни сторони виконавчого провадження, виявлення та залучення спадкоємців померлої як правонаступників боржника у виконавчому провадженні.

Просив:

визнати дії головного державною виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.10.2021 про закінчення виконавчого провадження незаконними.

визнати постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 31.10.2021 з примусового виконання судового наказу у справі №752/26718/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, винесену головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірною;

скасувати постанову від 31.10.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу у справі № 752/26718/17, винесену державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірною;

відновити виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу, виданого Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/26718/17.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник заявника Братченко А.В. просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

15.01.2018 Голосіївським районним судом міста Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за надані послуги з центрального опалення у розмірі 14998,01 грн., з постачання гарячої води у розмірі 26169,78 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 10552,93 грн. судового збору у розмірі 800 грн.

25.03.2019 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про заміну стягувача з ПАТ «Київенерго» на КП «Київтеплоенерго» щодо виконання судового наказу у справі №752/26718/17.

31.10.2023 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання судового наказу від 15.01.2018 №752/26718/17 в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 .

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.5 ч.1 статті 34 Закону №1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу ч. 5 статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 3 ч. 1 та 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеною Законом України від 01.07.2010 №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Виконавець, встановивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише тоді коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Саме такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.11.2020 у справі №916/617/17.

Суд вважає, що зазначені обставини вказують на те, що після отримання даних про смерть боржника державний виконавець не звертався до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті боржника ОСОБА_1 , та як наслідок не зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_1, не отримав даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлої сторони виконавчого провадження її спадкоємцем, а закінчив виконавче провадження не вживши усіх належних та достатніх заходів з примусового виконання судового рішення, передбачених законом.

Наведене свідчить про неправомірність дій та прийнятого рішення державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження та обґрунтованість доводів скарги, що має наслідком її задоволення.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.

Визнати дії головного державною виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.10.2021 про закінчення виконавчого провадження незаконними.

Визнати постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 31.10.2021 з примусового виконання судового наказу у справі №752/26718/17 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, винесену головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірною.

Скасувати постанову від 31.10.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу у справі № 752/26718/17, винесену державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірною.

Відновити виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу, виданого Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/26718/17.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова