Справа № 473/3460/22
"27" січня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судових засідань Кріпак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,
в листопаді 2022 року Миколаївський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 1 500 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17 лютого 2021 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (далі Вознесенська філія МОЦЗ) з заявою про реєстрацію її як безробітної та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо її працевлаштування.
Згідно наказу Вознесенської філії МОЦЗ за №НТ210217 від 17 лютого 2021 року останній з дати звернення надано статус безробітної, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.
Виплата допомоги по безробіттю була припинена в зв`язку з припиненням її реєстрації як безробітної з 20 липня 2021 року на підставі наказу за №НТ210720 від 20 липня 2021 року.
Між тим, за відомостями, отриманими з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку як безробітня, відносилаcя до категорії зайнятого населення, оскільки працювала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на умовах трудового договору в квітні 2021 року.
Оскільки відповідачка свідомо не повідомила позивача про вищевказані обставини, що призвело до незаконної виплати їй допомоги по безробіттю, та відмовляється від повернення безпідставно отриманих коштів добровільно, позивач просив про стягнення з відповідачки 1500 грн. 00 коп. у судовому порядку.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки в своїй заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 17 лютого 2021 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Вознесенської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості (далі Вознесенська філія МОЦЗ) з заявою про реєстрацію її як безробітної та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо її працевлаштування.
Згідно наказу Вознесенської філії МОЦЗ за №НТ210217 від 17 лютого 2021 року останній з дати звернення надано статус безробітної, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.
Виплата допомоги по безробіттю була припинена з 20 липня 2021 року, відповідно до наказу за №НТ210720 від 20 липня 2021 року в зв`язку з поданням ОСОБА_1 заяви про відмову від послуг державної служби зайнятості. Одночасно було припинено реєстрацію відповідачки як безробітної з 20 липня 2021 року.
Між тим, актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за №106 від 04 жовтня 2021 року було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку як безробітня в Вознесенській філії МОЦЗ та отримуючи допомогу по безробіттю з 17.02.2021 по 20.07.2021, одночасно з 01.04.2021 по 05.04.2021 перебувала в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , отримуючи за цей період заробітну плату.
Відомості, викладені в акті №106 від 04 жовтня 2021 року, підтверджуються також витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування ОСОБА_1 , в якому наявні відомості щодо суми заробітку відповідачки одержаного в квітні 2021 року від ФОП ОСОБА_2 в розмірі 832 грн. 00 коп.
Зазначені обставини не були спростовані відповідачкою, відповідно до приписів ст.ст. 12, 76-83 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Згідно п.2 ст. 1 вищевказаного Закону безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступати до роботи.
Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).
Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку (п.8 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним).
Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в службі зайнятості як безробітної не надала позивачу інформацію щодо виконання оплачуваної роботи, тобто не виконала взяті на себе обов`язки щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставного отримання відповідачкою допомоги.
Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно розрахунку допомоги по безробіттю від 11.11.2021 за № 18/11/3822-21 становить 1 500 грн. 00 коп.
На час розгляду справи вказані кошти відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню в судовому порядку.
В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп. судового збору.
Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Миколаївського обласного центра зайнятості, місцезнаходження: місто Миколаїв, вулиця Нікольська, 68, ідентифікаційний код 03491441, безпідставно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Миколаївського обласного центра зайнятості, місцезнаходження: місто Миколаїв, вулиця Нікольська, 68, ідентифікаційний код 03491441, судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан