№ 201/7961/23
провадження 2з/201/226/2023
У Х В А Л А

29 грудня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро клопотання представника відповідача про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності на незначну частку у спільній частковій власності та визнання права власності, стягнення грошової компенсації і судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 липня 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про припинення права власності на незначну частку у спільній частковій власності та визнання права власності, стягнення грошової компенсації і судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року позовна зава прийнята до розгляду, відкрите провадження з призначенням справи до слухання в підготовчому засіданні. Справа не слухалася, розглядаються клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

Представник відповідача подав клопотання про призначення по справі судової оціночної будівельно-технічної експертизи стосовно вирішення питань про ринкову вартість спірного об`єкта нерухомості в цілому і в частині.

Відповідача і його представник наполягали на вказаному клопотанні, представник позивача заперечував проти призначення вказаної експертизи взагалі через неможливість її проведення та затягування в розгляді справи, третя особа не заперечувала проти проведення такої експертизи.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги ст. 12, 76, 77, 103, 104, 116, 117 ЦПК України, з`ясувавши думку сторін і їх представників, третьої особи та враховуючи, що для з`ясування обставин, вказаних в клопотанні, потрібні спеціальні пізнання, суд вважає це клопотання обгрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 1.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) і не повинен перевищувати 90 календарних днів. У разі значного завантаження експерта (за наявності у нього на виконанні одночасно понад десять експертиз, у т.ч. комісійних та комплексних) більший розумний строк установлюється за письмовою домовленістю з органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), після попереднього вивчення експертом наданих матеріалів. У разі відмови органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у погодженні запропонованого розумного строку проведення експертизи матеріали справи повертаються з пропозицією призначити експертизу іншим суб`єктам судово-експертної діяльності, визначеним у ст. 7 Закону України «Про судову експертизу».

Строки, передбачені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, мають бути дотримані експертним закладом.

Підставою звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі (ч. 5 ст. 82 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом, залишення позову без розгляду, призначення експертизи не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

При цьому суд звертає увагу також на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може з заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення експертизи.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі, у випадку призначення експертизи, є правом суду, вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку про не доцільність такого зупинення.

Стосовно експертного закладу проведення експертизи суд зазначає, що метою призначення експертного дослідження є його проведення в найкоротші терміни, об`єктивно у відповідності до вимог закону; якщо один експертний заклад не провів таке дослідження за ухвалою суду, а інший відповідає вимогам територіальності і передбаченим законом стандартам (ліцензії відповідного закладу на таке дослідження, наявність відповідних експертів і їх свідоцтва та інш.), то з метою виконання вимог ст. 103, 104, 121 ЦПК України на даний час немає пеpешкод для пpизначення експеpтизи до запропонованого заявником експеpтного закладу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 103, 104, 116, 182, 200, 222, 252, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Призначити по справі судову оціночно будівельну-технічну експертизу, виконання якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експеpтиз Міністерства юстиції України (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, офіс 801).

На вирішення експертів поставити наступні запитання:

1. Яка ринкова вартість об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 ?

2. Яка ринкова вартість частки об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 ?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку та дачу завідомо не правдивого висновку по ст. 384, 385 КК України.

В розпорядження експертів надати цивільну справу. Експертне дослідження провести за матеріалами цієї цивільної справи та наданими документами в найкоротші терміни.

Витрати покласти на відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвала набрала законної сили 29 грудня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -