Дата документу 01.02.2023 Справа № 332/3394/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/3394/18 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Провадження №22-ц/807/417/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2018 року Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Свої позовні вимоги Комунальне підприємство «Водоканал» (далі КП «Водоканал») обґрунтовує тим, що в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_2 , яка користується послугами КП «Водоканал», однак оплату за послуги, які надає підприємство вносить не в повному обсязі, і тому за період з 01 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 21 617,90 грн. Станом на сьогодні, між КП «Водоканал» та відповідачем договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення не укладений. Відсутність договору між КП «Водоканал» та споживачем, не є підставою для невиконання сторонами відповідних зобов`язань. Відповідач користується послугами КП «Водоканал», жодних звернень щодо відключення послуг до підприємства, скарг щодо якості послуг не надавала, тобто відповідно до норм законодавства, є споживачем послуг. Таким чином, КП «Водоканал» надає воду і здійснює прийняття стоків в комунальну каналізацію відповідачу, тобто виконує зобов`язання в повному обсязі та не порушує право відповідача на отримання послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Нарахування за користування послугами водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та затверджених питомих норм водоспоживання установленому порядку, відповідно до кількості осіб за вказаною адресою.
Виходячи з наведеного Комунальне підприємство «Водоканал» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року в загальній сумі 21 617,90 грн та сплачені судові витрати у справі у розмірі 1 762 грн.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 28 вересня 2010 року по 31 липня 2018 року в розмірі 20 354,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судовий збір у розмірі 1659,03 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2018 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2021 року заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2018 року скасовано.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року, Комунальне підприємство «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги та не застосовано норму законодавства щодо обов`язку споживача здійснювати оплату за спожиті комунальні послуги зазначені у положеннях ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28 вересня 2010 року та по теперішній час, особовий рахунок відкритий на відповідача. Зазначає, що судом невірно застосовано норми щодо нарахування пільг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки підтвердження права мати пільгу повинно відбувалися щорічно через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, а не призначатися автоматично. Судом не прийнято до уваги те, що відповідно до Статуту КП «Водоканал» та норм законодавства у сфері надання житлово-комунальних послуг, останній, як виконавець послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не наділений повноваженням на встановлення пільг споживачам за надані послуги. Вважає, що було переривання перебігу строків позовної давності, оскільки відповідач протягом всього періоду заборгованості здійснювала періодичні платежі на погашення заборгованості на загальну суму 2796,84 грн, що свідчить про визнання нею боргу перед позивачем та факту отримання послуги в повному обсязі та належної якості.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального повадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн (2481,00 грн Х 100 = 248 100 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 21617,90 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами підтверджено наявність у неї відповідного статусу, а також наявності пільги з 29 вересня 2010 року як «Багатодітна сім`я», з 23 квітня 2018 року як «Учасник війни» (п.13 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити чи враховані належні відповідачеві пільги при нарахуванні за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, тому не має підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може повністю погодись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, втановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних заспадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тобто, споживач послуги має право встановити індивідуальний засіб обліку.

У відповідностідо п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гаряої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.

За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньо будинкових мереж та обладнання; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

Згідно з п. 2.2 нової редакції статуту Комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 26 вересня 2019 року розпорядженням Запорізького міського голови, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень.

Відповідно до п. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 2) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; 3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою; 4) перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; 9) звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; 10) відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, КП «Водоканал» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялася.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами фактично склалися правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 28 грудня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.60).

Концерном «МТМ» надавалися послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 їх отримала на підставі особового рахунку № НОМЕР_2 , вікритого на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 3,6).

Відповідно до Довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18 жовтня 2018 року за № 01-71/10729, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 вересня 2010 року по теперішній час(а.с.12).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, КП «Водоканал» за період з 01 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року надав послуги з водопостачання води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_2 , вікритого на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до яких сума заборгованості за період з 01 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року складає 21617,90 грн, з них: 12774,36 грн за холодне водопостачання, 8843,54 грн за холодне водовідведення (а.с.3-6).

Будь яких доказів щодо заперечень ненадання послуг або надання їх неналежної якості до спірної квартири ОСОБА_1 за вказанимй в розрахунку період суду не надано. Також, доказів щодо встановлення засобів обліку (холодної води) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не надано.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Положеннями ст. ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина першастатті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина першастатті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Враховуючи, що за період з 01 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року позивач надав послуги з водопостачання води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач такі послуги прийняла, від їх отримання не відмовлялась, з яких не оплаченими залишились послуги на суму 21617,90 грн, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 3-5), який відповідачем не спростований, тому суд першої інстанції прийшов до помилково висновку про відсутність за відповідачем заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції ( ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності (а.с. 90).
Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч. 2 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Як встановлено з матеріалів справи, у відповідача виникла заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 02 лютого 2006 року по 31 липня 2018 року у розмірі 21617,90 грн.
Судом встановлено, що за наданим позивачем розрахунком у липні 2006 року, у квітні 2007 року, у липні 2007 року, у серпні 2007 року, у жовтні 2007 року, у грудні 2007 року, у лютому 2008 року, у вересні 2008 року, у листопаді 2008 року, у серпні 2009 року, у жовтні 2009 року, у січні 2010 року, у березні 2010 року, у червні 2010 року, у вересні 2010 року, у листопаді 2010 року, у грудні 2010 року, у січні 2011 року, у березні 2011 року, у квітні 2011 року, у травні 2011 року, у червні 2011 року, у жовтні 2011 року, у січні 2012 року, у червні 2012 року, у липні 2012 року, у грудні 2013 року, тобто протягом вищезазначеного КП «Водоканал» періоду, відповідачем здійснювалися платежі на загальну суму 2796,84 грн.
Тобто, ОСОБА_1 протягом визначеного періоду заборгованості здійснювала періодичні платежі на погашення заборгованості на загальну суму 2796,84 грн, що свідчить про визнання нею боргу перед позивачем та факту отримання послуг в повному обсязі та належної якості.
Між тим, останній платіж відбувся у грудні 2013 року, за яким ОСОБА_1 було сплачено 150,00 грн, в подальшому ОСОБА_1 ніяких платежів не здійснювала.
До суду з позовом позивач звернувся 10 жовтня 2018 року, тому, з врахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, за загальним правилом в межі позовної давності входить період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року, три роки звернення до суду, в якому заборгованість розрахована станом на 31 липня 2018 року.
Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги водопостачання і водовідведення за період з 01 жовтня 2015 року по 31 липня 2018 року, що відповідно до розрахунку заборгованості складає 13 605,31 грн, а з урахування субсидії у сумі 224,37 грн, сума заборгованості становить 13380,99 грн (13605,36 грн 224,37).
За період з 01 лютого 2006 року по 31 вересня 2015 року позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити чи враховані належні відповідачем пільги при нарахуваннях за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Відповідно до посвідчення (серія та номер є нечитаємим), виданого Управлінняя соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району 26 серпня 2020 року, ОСОБА_6 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, строк дії до (дата нечитаєма) серпня 2024 року (а.с. 56-57).

Відповідно до посвідчення Управлінняя соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району, виданого 23 квітня 2018 року серія Д НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, на строк - безстроково (а.с.58).

Відповідно до посвідчення Управлінняя соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району, виданого 26 серпня 2020 року серія Д НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, на строк - безстроково (а.с.59).

Відповідно до посвідчення, виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_6 , ОСОБА_3 (чоловік відповідачки) має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, на строк безстроково (а.с.61).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_7 , серія та номер НОМЕР_8 , виданого Департаментом освіти і науки, молоді та спорту Запорізької міської ради (дата нечитаєма) лютого 2012 року, на строк до 08 лютого 2019 року, подовжено до 14 серпня 2024 року, ОСОБА_2 має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с.62).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення по Заводському району від 06 лютого 2012 року за № 1122/07, ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в ЄДАРП сектору персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району з 29 вересня 2010 року як багатодітна сім`я (а.с. 63).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення по Заводському району від 16 вересня 2021 року № 46/05, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги: з 29 вересня 2010 року як «Багатодітна сім`я», з 23 квітня 2018 року як «Учасник війни» (п.13 ст.9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») (а.с.64).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення по Заводському району від 30 червня 2022 року № 1778/07-14, на адвокатський запит адвоката Кошліченко Ніни від 10 червня 202 року № 52 щодо надання інформації стосовно оформлення житлової субсидії та пільг ОСОБА_6 , УСЗН ЗМР по Заводському району повідомляє, що ОСОБА_6 перебувала на обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як «Учасник війни» та «Багатодітна сім`я», мала право на отримання пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про охорону дитинства». В зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, на виконання вимог ДП «ІОЦ Міністерства соціальної політики України» від 21 березня 2022 року, управлінням застосовано ПТК «Оперативна задача», якою вилучено картки пільговиків, що мають право на пільги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 215 «Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільги та житлових субсидій на період дії воєнного стану», з березня 2022 року нарахування пільг по вилучених картках проводиться ДП «ІОЦ Міністерства соціальної політики України». На час воєнного стану управління не має доступу до інформації щодо нарахованих пільг ОСОБА_6 (а.с. 130).

Відповідно до Довідки КП «Водоканал» у березні 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , введена пільга 50% «Багатодітна родина`з 29 вересня 2010 року. За період з 29 вересня 200 року по 31 грудня 2015 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводились з урахуванням пільг 50%. Таким чином, враховуючи викладене у розрахунку заборгованості за період з 01 вересня 2004 року по 31 серпня 2018 року в колонці «нараховано» вказані суми з урахуванням пільги 50 % (а.с.128).

Порядок отримання та нарахування пільг з оплати комунальних послуг багатодітним сім`ям регулюється Законом України «Про охорону дитинства», Правилами №630, Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженим Постановою КМУ №389 від 04 червня 2015 року (далі - Порядок №389).

Механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло-та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства, визначений Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року N 389 (далі - Порядок №389).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належним умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють соціальну допомоги, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Підпунктом 2 вказаної статті передбачено, що багатодітним сім`ям надається 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норми, визначеної законодавством.

Пільги щодо плати за користування житлом (квартирної плати), комунальними послугами та вартості палива, надаються багатодітним сім`ям незалежно від виду житла та форми власності на нього.

Пунктом 8 Порядку №389 передбачено, що пільговики, до сукупного доходу сім`ї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

Відповідно до п. 10-11 Порядку №389, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення розраховує в установленому порядку пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування, телекомунікаційні послуги тощо), відповідно до законодавства.

Після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Отже, підтвердження права мати пільгу повинно відбуватися щорічно через структурний підрозділ з питань соціального захисту Населення, а не призначатися автоматично.

Тому, для отримання пільг багатодітні сім`ї повинні звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення з відповідними документами, в тому числі з довідкою про доходи за попередні 6 місяців, що передують місяцю звернення.

Водночас, судом не прийнято до уваги те, що відповідно до Статуту КП «Водоканал» та норм законодавства у сфері надання житлово-комунальних послуг, КП «Водоканал», як виконавець послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не наділений повноваженням на встановлення пільг споживачам за надані послуги.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», структурні підрозділи з питань соціального захисту населення надають щомісяця до 27 числа управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг списки пільговиків, яким нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг у поточному місяці, у яких зазначається форма отримання пільги, та дані про облікові записи пільговиків.

Таким чином, законодавством передбачено єдиний порядок отримання, нарахування та зарахування пільг за комунальні послуги, у відповідності до якого позивач здійснював нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням наявних пільг, що також підтверджується розрахунком заборгованості.

Крім того, позивач у своїх запереченнях на письмові пояснення відповідача не заперечував факту наявності у відповідача пільги «Багатодітна сім`я», а навпаки надав суду довідку-інформацію про період введення вказаної пільги, її розмір та порядок здійснення нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням наявної пільги.

Суд не заперечував про наявність вказаних обставин, однак не надав їм належну оцінку при ухваленні рішення.

Враховуючи наведене законодавство, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_2 КП «Водоканал» здійснювалося виключно на підставі інформації структурного підрозділу соціального захисту населення та з урахуванням наявних у споживача пільг.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не враховано пільги при здійсненні нарахувань за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПІК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між з інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норми, визначеної законодавством.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
На виконання вказаних процесуальних норм, відповідачем не надано доказів на спростування заборгованості, яка заявлена позивачем.
А наявні в матеріалах справи квитанції, на які звертає увагу заявник в апеляційній скарзі, про сплату комунальних платежів, були враховані позивачем під час здійснення розрахунку заборгованості.

З огляду на зазначене рішення суду першої істанції не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задовлення позову.

Аргументи апеляційної скарги КП «Водоканал» частково є виправданими.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.1, п.3 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. п.б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

КП «Водоканал» за подання позовної заяви сплатив 1762 грн відповідно до платіжного доручення №4190 від 18 вересня 2018 року (а.с.1), за подання апеляційної скарги 2643 грн, відповідно до платіжного доручення №13552 від 30 вересня 2022 року (а.с.158).

Таким чином, враховуючи, що позов КП «Водоканал» задоволено на суму 13380,99 грн, тому позивачу за рахунок відповідача належить до компенсації сума судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1090,63 грн (13380,99х1762:21617,90), за подання апеляційної скарги у розмірі 1635,95 грн (13380,99х2643:21617,90), всього у розмірі 2726,58 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2022 року у цій справі скасувати ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення задовольнти частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13380,99 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1090, 63грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 1635, 95 грн, а всього у розмірі 2726,58 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 01 лютого 2023 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.