Справа № 930/243/23
Провадження № 22-ц/801/2399/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 рокуСправа № 930/243/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю. Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Немирівська міська рада Вінницька області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 цивільну справу за апеляційною скаргою Немирівської міської ради Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Науменка С. М. в м. Немирів, дата складення повного судового рішення 30 жовтня 2023 року,-

в с т а н о в и в :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Немирівської міської ради Вінницької області про визнання протиправними, скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому, з у рахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.04.2023 (а. с.100), просив: визнати протиправним та скасувати розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_2 » на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України; визнати протиправним та скасувати розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №13-рк-о від 10.01.2023 «Про зупинення дії розпорядження №12-рк-о від 04.01.2022 «Про щоквартальне преміювання ОСОБА_1 »; стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням Немирівської міської ради Вінницької області №01-рк-о від 02.01.2023 ОСОБА_1 з 09 січня 2023 року звільнено із займаної посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» шляхом розірвання контракту від 26.12.2018 на підставі п.1.ч.1.ст.41 Кодексу законів про працю України: за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Розпорядженням Немирівської міської ради Вінницької області №25-рк-о від 23.01.2023 «Про внесення змін до розпорядження №01-рк-о від 02 січня 2023 року «та зазначено дату звільнення 30 січня 2023 року.

ОСОБА_1 вважає розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №01-рк-о від 02.01.2023 та №25-рк-о від 23.01.2023 незаконними, підстав для його звільнення не було: зміст Акту службового розслідування від 14.10.2022 року, на який посилається роботодавець, йому невідомий, оскільки він такий Акт не отримував. Окрім того, його звільнення відбулося в період тимчасової непрацездатності. Незаконним є і розпорядження про призупинення преміювання, оскільки за показниками роботи лікарні її діяльність покращилася, а не погіршилася. Такими незаконними розпорядженнями йому спричинено моральну шкоду, яка виразилась в емоційних стражданнях, які довелося перенести позивачу у зв`язку з порушенням його трудових прав, втратою нормальних життєвих зв`язків, здійснення ним додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач визначив у 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » яким звільнено із займаної посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 шляхом розірвання контракту від 26.12.2018 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків;

- в частині вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №13-рк-о від 10.01.2023 року «Про зупинення дії розпорядження №12-рк-о від 04.01.2022 року «Про щоквартальне преміювання ОСОБА_1 » закрито провадження;

- стягнуто з Немирівської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

- стягнуто з Немирівської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073, 60 грн. та 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області № 01-рк-о від 02.01.2023 днем звільнення ОСОБА_1 є 09.01.2023, проте до 27.01.2023 року позивач перебував на лікарняному, тому оскаржуване розпорядження підлягає скасуванню, оскільки звільнення в період тимчасової непрацездатності не допускається. В частині вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області №13-рк-о від 10.01.2023 «Про зупинення дії розпорядження №12-рк-о від 04.01.2022 «Про щоквартальне преміювання ОСОБА_1 » - суд закрив провадження, так як воно підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, оскільки було порушено його законне право на працю, звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності, що призвело до вжиття додаткових зусиль позивача для налагодження свого життя, тому позов в цій частині підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому суд зазначив, що він не приймає новий доказ: розпорядження міського голови Немирівської міської ради від 14.09.2023 року № 272-рк-о, яким скасовано розпорядження міського голови від 02.01.2023 року № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 , оскільки позивач пропустив строк для подання такого доказу.

Не погоджуючись із таким рішенням в частині задоволення позовних вимог, 13 листопада 2023 року Немирівська міська рада Вінницької області подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на час розгляду справи по суті існувало лише розпорядження міського голови № 01-рк-0 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 з займаної посади з 09.01.2023 року. 14 вересня 223 року видано розпорядження №272-рк-о «Про скасування розпорядження міського голови», яким було скасовано оскаржуване розпорядження № 01-рк-о від 02.01.2023 року. Хоча відповідач не раз подавав клопотання про закриття провадження, однак суд їх не врахував та прийняв рішення щодо розпорядження, яке не існувало. ОСОБА_1 після перебування на лікарняному вийшов на роботу і впродовж розгляду справи в суді працював, відтак його права не були порушені, тому вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення.

23 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Наголошує, що розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області № 01-рк-о від 02.01.2023 року не відповідає вимогам закону, звертає увагу, що відповідачем до суду першої інстанції було подано відзив на позовну заяву, в якому відсутні посилання на те, що існують докази, які відповідач не може подати разом з відзивом, а тому суд правомірно не взяв до уваги розпорядження, яке було видано 14.09.2023 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 підтримав викладене у апеляційній скарзі, представник позивача адвокат Шиманський В. М. заперечив проти доводів апеляційної скарги, підтримав викладене у відзиві.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що в оскаржуваній частині рішення не відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ОСОБА_1 з 12.12.2014 перебуває на посаді головного лікар КНП «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради, що підтверджується: Рішенням 24 сесії 6 скликання Немирівської районної ради Вінницької області «Про призначення головного лікарня комунального некомерційного закладу районної ради «Немирівська центральна лікарня» від 12.12.2014 (а.с. 9);

- 26.12.2018 між Немирівською районною радою та ОСОБА_1 укладено контракт (а.с. 12-14),

- в зв`язку зі зміною засновника лікарні з Немирівської районної ради на Немирівську міську раду було прийнято Рішенням 56 сесії 1 скликання Немирівської міської ради Вінницької області №1465 від 07.07.2020 року «Про зміну засновника, назви та затвердження статуту комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» (а.с. 15-16) та укладено з головним лікарем ОСОБА_1 . Додаткову угодою №1 від 23 липня 2020 року до контракту від 26.12.2018 (а.с. 17);

- Розпорядженням Немирівської міської ради Вінницької області №01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня ОСОБА_1 » останнього звільнено шляхом розірвання контракту від 26.12.2018 на підставі п.1.ч.1.ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків з 09 січня 2023 року (а. с. 7);

- Розпорядженням Немирівської міської ради Вінницької області №25-рк-о від 23.01.2023 «Про внесення змін до розпорядження № 01-рк-о від 02 січня 2023 року «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » та зазначено дату звільнення з 30 січня 2023 року (а. с. 8).

- відповідно до роздруківок з медичної інформаційної системи «МедЕйр» поліклінічної карти ОСОБА_1 , починаючи з 17.10.2022 року по 21.10.2022, з 22.10.2022 по 26.10.2022, з 27.10.2022 по 27.10.2022, з 28.10.2022 по 04.11.2022, з 05.11.2022 по 14.11.2022, з 15.11.2022 по 25.11.2022, з 26.11.2022 по 05.12.2022, з 06.12.2022 по 06.12.2022, з 07.12.2022 по 14.12.2022, з 15.12.2022 по 18.12.2022, з 19.12.2022 ПОІ9.12.2022, з 20.12.2022 по 29.12.2022, з 30.12.2022 по 09.01.2023. з 10.01.2023 по 19.01.2023, з 20.01.2023 по 27.01.2023 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а.с. 19-33).

-розпорядженням Немирівської міської ради Вінницької області № 45-рк-о від 07 лютого 2023 року визнано таким, що втратило чинність розпорядження міського голови від 23.01.2023 № 25-рк-0 «Про внесення змін до розпорядження № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » (а. с.69, 84);

- відповідачем 15.09.2023 року подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та додано копію розпорядження міського голови Немирівської міської ради від 14.09.2023 року № 272-рк-о «Про скасування розпорядження міського голови № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » (а.с.123, 124).

Між сторонами виник спір з приводу законності звільнення з роботи відповідача та стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору.

Тобто закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання (див. Постанову ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20).

В справі що розглядається предметом спору було розпорядження № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » (а.с.7).

В ході розгляду справи відповідач 14 вересня 2023 року видав розпорядження № 272-рк-о «Про скасування розпорядження міського голови», яким скасував розпорядження міського голови від 02.-1.2023 року № 01-рк-о «Про звільнення з посади головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » (а.с.124), тобто самостійно вчинив дії по врегулюванню спірного питання та предмет спору перестав існувати.

Відтак суд першої інстанції, отримавши належним чином засвідчену копію Розпорядження № 272-рк-о від 14.09.2023 (а.с.124), помилково вважав це новим доказом та не взяв його до уваги, не зважив на те, що вказане розпорядження не стосується правомірності чи неправомірності оспорюваного розпорядження № 01-рк-о від 02.01.2023, а «знищує» предмет спору, що потягло за собою те, що суд першої інстанції безпідставно не закрив провадження у справі в частині цієї вимоги (при цьому проігнорував заявлене відповідачем клопотання про закриття провадження у справі), а продовжив розгляд справи по суті.

При цьому суд не застосував правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 та у Постанові ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20, в яких зазначено, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Отже, з огляду на відсутність предмету спору, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24.10.2023 року в частині вирішення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Немирівського міського голови № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » та виснує про закриття провадження у справі в цій частині.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції, вирішую цю вимогу, правильно послався на статтю статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Також вірно суд виснував, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, оскільки було порушено його законне право на працю, звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності, для відновлення свого становища він змушений був звертатися до суду, нести додаткові зусилля для організації побуту та життя.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не врахував тієї обставини, що, не зважаючи на існування на розгляді в суді спору про законність звільнення, позивач не був позбавлений заробітку, оскільки за наявності нескасованого розпорядження про звільнення він продовжував залишатися на посаді та ця обставина визнана позивачем і саме в зв`язку з цим не було заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач вчинив дії по врегулюванню спірного питання 14 вересня 2023 року, тоді як розгляд справи в суді був розпочатий 10.02.2023 (а.с.48), тобто через сім місяців від початку розгляду справи в суді, а з моменту видання оспорюваного наказу через вісім з половиною місяців, - підстав виснувати про те, що моральна шкода діями відповідача позивачеві не спричинена як про те зазначає в апеляційній скарзі відповідач, - немає. Разом з тим, з урахуванням викладених обставин, апеляційний суд виснує, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн є завищеним та неспівмірним із характером моральних страждань, тому приходить до висновку про необхідність зменшити розмір морального відшкодування та визначити його в сумі 25 000 грн, змінивши в цій частині рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково (пункт 4 частини першої статті 374 ЦПК України), а також вправі змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (частина перша статті 377 ЦПК України).

Ураховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково: рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про визнання незаконним розпорядження про звільнення скасувати та в цій частині закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України: за відсутності предмета спору, а в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди змінити, визначивши розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн. а в іншій частині залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374,376, 377, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Немирівської міської ради Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року скасувати в частині задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Немирівської міської ради Вінницької області № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » та в цій частині ухвалити нове судове рішення:

Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Немирівського міського голови № 01-рк-о від 02.01.2023 «Про звільнення головного лікаря КНП «Немирівська міська лікарня» ОСОБА_1 » шляхом розірвання контракту від 26.12.2018 на підставі п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, визначивши розмір моральної шкоди у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк