Номер провадження: 22-ц/813/2571/23
Справа № 502/1187/20
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сілакова Надія Минаївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 09.12.2021 у складі судді Масленікова О.А.,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 та Державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сілакової Н. М. про визнання недійсними договору на виконання робіт з незалежної оцінки майна, звіту про оцінку майна, постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту державного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 1715/12650 видано виконавчий лист від 15.02.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 10.03.2029. ОСОБА_2 виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідачем, а саме державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сілаковою Н.М. було відкрите виконавче провадження № 367372259. 18.10.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме однокімнатної квартири загальною площею 43,70 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 11.12.2019, для проведення оцінки майна, тобто зазначеної квартири, власником якої є позивач, було призначено TOB «Приватна експертна служба». 13.12.2019 TOB «Приватна експертна служба» провело оцінку квартири та склало Звіт про оцінку, згідно якого вартість квартири становить 301 710, 00 грн. 24.03.2020, 13.04.2020, 04.05.2020 Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги відносно арештованої квартири. 13 липня 2020 року, державним виконавцем Сілаковою Т.М. була винесена постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та складено акт державного виконавця про те, що прилюдні торги не відбулись. Стягувач виявила бажання залишити за собою нереалізоване майно, а тому була зобов`язана протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Сума боргу по аліментам більше 100 000 грн, а вартість нереалізованого майна з урахуванням третіх електронних торгів складає 211 197,00 грн, що у свою чергу перевищує суму боргу, а тому стягувач ( відповідачка у справі) була зобов`язана протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь. Як вказує позивач, стягувач не внесла відповідну грошову суму на рахунок органу Державної виконавчої служби, а тому винесена постанова про передачу майна являється передчасною. Крім того, суду в ході провадження у справі надано лише ксерокопію договору № 0180/18 виконання робіт з незалежної оцінки майна без дати, терміну дії договору та підпис директора ТОВ «Приватна експертна служба» на ксерокопії договору не відповідає підпису на звіті про оцінку. Таким чином, на думку позивача, ці обставини свідчать про надуману оцінку майна. Сам оцінювач квартиру не оглядав та позивача, відповідно, не ставив до відома. На підставі вищезазначеного, позивач просив визнати недійсними постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13 липня 2020 року та акт державного виконавця про те, що прилюдні торги не відбулись від 13 липня 2020 року у виконавчому провадженні № 367372259, визнати договір №0180/18 на виконання робіт з незалежної оцінки майна та звіт про оцінку від 13 грудня 2019 року недійсним.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.12.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неповне дослідження судом матеріалів справи. Так, ОСОБА_1 зазначає, що суд помилково не прийняв до уваги його доводи щодо того, що матеріали справи не містять оригіналу договору № 0180/18 на виконання робіт з незалежної оцінки майна, який також не було і надано на вимогу суду, а ксерокопія цього договору без дати та терміну дії не є належним доказом, оскільки викликає сумніви у законності заключення цього договору. Також позивач зазначає, що судом не надано належну оцінку постанові державного виконавця 13.07.2020 про передачу майна стягувачу, оскільки з урахуванням цієї постанови та акту державного виконавця вбачається, що електронні торги не відбулися, проте у такому разі відповідно до абз. 4 п. 1 розділу ІХ «Повторні електронні торги» організатор зобов`язаний був виставити майно на реалізацію, але в порушення цих приписів цього не зробив. Перелічені вище обставини, на думку позивача є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення та задоволення його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання 21.12.2023 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх часті.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів прави вбачається, що 15.02.2013 Рівненським міським судом Рівненської області на виконання рішення суду від 21.12.2012, яке набрало законної сили 07.02.2013 року видано виконавчий лист у справі №1715/12650/12 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Іл`юк Н.В. від 28.02.2013 року відкрито виконавче провадження №36737259.

Постановою старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Токарець Т.С., виконавчий лист №1715/12650 передано до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

26.04.2018 постановою державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сілаковою Н.М. прийнято виконавче провадження №36737259 з примусового виконання виконавчого листа № 1715/12650.

Постановою про накладення штрафу в рамках виконавчого провадження №36737259 від 04.09.2018 року, відповідним державним виконавцем за несплату аліментів накладено на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 штраф на користь ОСОБА_2 у розмірі 45 456,50 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

04.09.2018 року стягувачу ОСОБА_2 та боржнику ОСОБА_1 направлено вищезазначену постанову від 04.09.2018 року про накладення штрафу на боржника.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 18.10.2019 року в рамках виконавчого провадження №36737259, встановлено, що боржник ОСОБА_1 не сплачує у повному обсязі аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим допустив заборгованість з виплати аліментів. Державним виконавцем встановлено, що боржнику належить на праві власності квартира, загальною площею 43,70 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 на яку може бути звернуто стягнення. Накладено арешт на двокімнатну квартиру під АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 223.

18.10.2021 року на адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_2 направлено вищезазначену постанову, що підтверджується відповідним супровідним листом.

22.11.2019 року до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби надійшла заява ОСОБА_1 про надання йому відомістей про нарахування, а також копію документів, на підставі яких було зроблено рахунки для виплати аліментів стягувачу ОСОБА_2 за період з 2013 року по 2019 рік.

02.12.2019 року боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 було направлено відповідь на заяву від 22.11.2019 року.

Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 11.12.2019 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 36737259 встановлено, що до примусового виконання виконавчого провадження було описано та арештовано майно, яке належить боржнику на праві власності. Для проведення оцінки майна боржника, яке описано та арештовано необхідно залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Визначення вартості майна потребує висновку оцінювача. Метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості нерухомого майна для подальшого його примусової реалізації на торгах. На підставі вищезазначеного, державним виконавцем призначено суб`єктом оціночної діяльності суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба».

Відповідно до супровідного листа від 11.12.2019 року, сторонам виконавчого провадження направлено вищевказану постанову від 11.12.2019 року.

Згідно зі звітом про оцінку квартири АДРЕСА_2 , складеного ТОВ «Приватна експертна служба» 13.12.2019 року, встановлено, що вартість вказаного нерухомого майна складає 301 710,00 гривень.

Відповідно до повідомлення про результати визначення оцінки майна від 23.01.2020 року боржнику ОСОБА_1 та стягувачу ОСОБА_2 за адресою їх місця проживання направлено повідомлення про результати визначення оцінки майна. Окрім того, сторонам на роз`яснено положення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», про те, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення оцінки майна, вони мають право оскаржувати їх у судовому порядку в 10-ти денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищевказане повідомлення боржник ОСОБА_1 отримав 25.01.2020 року, стягувач ОСОБА_2 отримала 24.01.2020 року.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 471053, які проводила Одеська філія Державного підприємства «Сетам» встановлено, що 24.03.2020 року торги з реалізації арештованого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за стартовою ціною 301 710,00 грн, за реєстраційним номером лота 410210, не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 474142, які проводила Одеська філія Державного підприємства «Сетам» встановлено, що 13.04.2020 року торги з реалізації арештованого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 43, 7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за стартовою ціною 256 453, 50 гривень, за реєстраційним номером лота 412986, не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 477885, які проводила Одеська філія Державного підприємства «Сетам» встановлено, що 04.05.2020 року торги з реалізації арештованого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 43,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за стартовою ціною 211 197,00 грн, за реєстраційним номером лота 416668, не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 18.06.2020 року державним виконавцем Кілійського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) встановлено, що за виконавчим листом №1715/12650 від 15.02.2013 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість за період з липня 2013 року по червень 2020 року в розмірі 124 892, 22 грн.

18.06.2020 року державним виконавцем Кілійського РВ ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) на адресу місця проживання стягувача ОСОБА_2 направлено повідомлення про те, що треті повторні електронні торги арештованого майна належного ОСОБА_1 , а саме: квартира АДРЕСА_4 не відбулися у зв`язку з відсутністю купівельного попиту - майно не реалізовано. На підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» запропоновано стягувачу вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу та роз`яснено, що якщо стягувач виявить бажання залишити за собою непродане майно в рахунок погашення боргу, то у 10-денний строк, з дня отримання цього повідомлення, вона повинна письмово повідомити державного виконавця про виявлене бажання залишити за собою непродане майно, а після цього протягом 10 днів внести на рахунок відділу державної виконавчої служби різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на її користь.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що ОСОБА_2 вищевказане повідомлення отримала 23.06.2020 року.

02.02.2020 року ОСОБА_2 направила повідомлення, яке надійшло до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби від 07.07.2020 року, згідно якого встановлено, що стягувач повідомляє про своє бажання залишити за собою непродане майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 168213, 72 гривень.

Відповідно до квитанції №30 від 02.07.2020 року, вбачається що ОСОБА_2 на депозитний рахунок Кілійського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) сплачено різницю між заборгованістю по аліментам та вартістю нереалізованого майна, а саме грошові кошти в розмірі 42 983,30 гривень.

Згідно з постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.07.2020 року, винесеної державним виконавцем Кілійського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) та акту державного виконавця про те, що прилюдні торги не відбулися від 13.07.2020 року, встановлено, що передано у приватну власність в рахунок погашення боргу, за ціною третіх електронних торгів, яка складає 211 197,00 грн, стягувачу ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , яка належала боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області від 01.12.2017 року за реєстром нотаріальних дій № 1360, індексний номер: 38466068 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскільки право власності на спірне нерухоме майно перейшло до стягувача, то ефективним і належним способом захисту прав боржника у цих правовідносинах є пред`явлення до суду позову в порядку, передбаченому ст. 393 ЦК України, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (заявлення інших похідних вимог) із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Також суд дійшов висновку, що винесена державним виконавцем Кілійського ВР ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.07.2020 року та складений акт про те, що прилюдні торги не відбулися, відповідають вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, державний виконавець та стягувач у відповідному виконавчому провадженні, які є відповідачами по справі, дотримались вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, проте вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, з урахуванням наступного.

За статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Процедура прилюдних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України віднесена до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку із застосуванням статей 203, 215 ЦК України; дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження.

Судові справи, в яких наявний спір про цивільне право, не можуть переглядатися в порядку провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, оскільки у випадку передачі нерухомого майна стягувачеві, який оформив право власності на майно, ефективним способом захисту прав боржника може бути лише пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 14 червня 2017 року у справі N 463/1204/15, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі N 1421/5229/12-ц та Верховний Суд в постановах від 28 лютого 2018 року у справі N 463/593/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі N 755/10301/18, від 12 березня 2020 року у справі N 766/9982/17, від 25 березня 2020 року у справі N 756/13851/15, від 28 жовтня 2020 року у справі N 753/13011/14, від 28 жовтня 2020 року у справі N 214/3501/18, від 09 грудня 2020 року у справі N 753/23824/18, від 27 січня 2021 року у справі N 569/12688/18, від 17 лютого 2021 року у справі N 757/9754/13, від 17 березня 2021 року у справі N 545/3103/16-ц, від 24 березня 2021 року у справі N 755/15712/19, від 26 травня 2021 року у справі N 727/2176/20.

Щодо посилання апелянта на оцінку майна.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності- суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 8 розділу ІІІ інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача. У постанові про призначення експерта або спеціаліста, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, перекладача зазначаються питання, на які ці особи повинні надати письмовий висновок (звіт), або з якої мови слід здійснити переклад, або вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати, оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України "Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем було належним чином повідомлено боржника про проведену оцінку вартості майна.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи вищевикладене дії державного виконавця з приводу примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2012 були вчинені із дотриманням діючого законодавства, а твердження ОСОБА_1 є необґрунтованими, недоведеними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд зазначає, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання рішення суду, то відповідно до частини першої статті 74 Закону N 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідачем у такому випадку має бути орган державної виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа.

Аналогічні правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N 821/197/18/44440/16 (провадження N 11-1200апп18).

Апелянтом не оскаржується правомірність оцінки майна, тому вказані доводи не заслуговують на увагу.

З огляду на вищевказане відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання недійсними договору на виконання робіт з незалежної оцінки майна, звіту про оцінку майна, постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту державного виконавця про те, що прилюдні торги не відбулися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 09.12.2021 змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 27.12.2023

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева