Справа №932/7615/23
Провадження № 2/932/2173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.04.2023 року в м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням, та транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 . Оскільки відповідач ОСОБА_2 на місці ДТП визнав свою вину, травмованих при дорожньо-транспортній пригоді не було, позивач і відповідач мали діючі страхові поліси цивільно-правової відповідальності, вони дійшли згоди про складання європротоколу, в якому були зафіксовані обставини ДТП. Зазначене повідомлення про ДТП (європротокол) є достатнім доказом вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 05.04.2023 року, оскільки, обравши добровільне фіксування обставин ДТП, визнавши свою провину, відповідач підтвердив свою вину у вчиненні вказаної ДТП. Таким чином, йому - позивачу, як власнику зазначеного транспортного засобу «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , в наслідок вчинення ДТП відповідачем було завдано матеріальної та моральної шкоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу № ЕР/213848393, відповідно до якого було встановлено франшизу - в розмірі 3200 грн.

Позивач вказує на те, що після ДТП він звернувся до ТДВ «СК «Гардіан», за його заявою було проведено оцінку та визначено розмір матеріального збитку. Відповідно до консультаційного висновку №35-D/12/97 та аварійного сертифіката №51-R/12/87 про оцінку вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 33851 грн. 44 коп. Йому було перераховано страхове відшкодування в розмірі 30 651 грн. 44 коп., розмір якого зменшено на суму франшизи (3200 грн.), яка має бути відшкодована відповідачем. Оскільки полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/213848393, укладеним між ОСОБА_3 та ТДВ «СК «Гардіан», передбачено франшизу у розмірі 3 200,00 грн., тому з огляду на положення п.1 ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вважає за можливе та правомірне стягнути з відповідача франшизу у розмірі 3200 грн. 00 коп.

Також, позивач вказує на те, що вказаними неправомірними діями відповідача йому - позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Дана ДТП призвела до того, що він змушений був шукати значну суму коштів на проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, що забирало значну частину його робочого часу та часу на відпочинок, спричинило душевні хвилювання, були порушені нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Він є єдиним в сім`ї, який працює та забезпечує сім`ю усім необхідним для життя, в нього на утриманні є дві неповнолітні дитини віком 10 років та 1 рік 10 місяців, дружина знаходиться у декретній відпустці. Відсутність власного транспортного засобу призвела до того, що він змушений був більше часу витрачати на поїздки до місця роботи, в середньому на 1,5 години більше щодня. Також, на тривалий час після ДТП йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, зайвий час в громадському транспорті виснажував його як фізично так і морально, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Він тривалий час не може вночі спокійно спати, оскільки суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля, це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім нього самого і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у його родині. Крім того, він часто на власному автомобілі возив молодшу дитину до лікарні, оскільки в такому віці діти проходять певні планові обстеження та проводять щеплення. З меншою дитиною відвідування лікарні проходить 1 раз на місяць планово, коли проходять щеплення, також додатково проводять здачу аналізів і обстеження інших лікарів, а це 3-5 поїздок на місяць, але якщо необхідно їхати до лікарні із старшою дитиною, то і молодшу дитину теж необхідно було брати з собою. Старшу дитину відвозив до репетиторів з різних предметів, на вихідних вони із сім`єю виїжджали до м.Павлоград до своїх батьків на відпочинок від тяжкого робочого тижня, а після ДТП ця можливість виїхати зникла. Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсували ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з ним та з його родиною. Розмір його душевних страждань і страждань його родини оцінюється ним в 50 000 грн. 00 коп., ціна враховує в себе усі страждання, які довелося йому перенести та його родині, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, які були викликані протиправними діями відповідача, пов`язаними з ДТП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою судді від 24.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданих суду заявах позивач з представником просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач у наданій суду заяві просив розглядати справу у його відсутність, вказав, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього франшизи в сумі 3200,00 грн., проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди заперечує в повному обсязі.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 05.04.2023 року в м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Оскільки відповідач ОСОБА_2 на місці ДТП визнав свою вину, травмованих при дорожньо-транспортній пригоді не було, позивач і відповідач мали діючі страхові поліси цивільно-правової відповідальності, вони дійшли згоди про складання європротоколу, в якому були зафіксовані обставини ДТП.

В наслідок вчинення ДТП позивачу відповідачем було завдано матеріальної та моральної шкоди. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу № ЕР/213848393, відповідно до якого було встановлено франшизу в розмірі 3200 грн.

Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «СК «Гардіан», за його заявою було проведено оцінку та визначено розмір матеріального збитку.

Відповідно до консультаційного висновку №35-D/12/97 та аварійного сертифіката №51-R/12/87 про оцінку вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 33851 грн. 44 коп.

Позивачу було перераховано страховою компанією страхове відшкодування в розмірі 30 651 грн. 44 коп., розмір якого було зменшено на суму франшизи (3200 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Як передбачено п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

При цьому, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи, страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Тому обов`язок компенсувати суму франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, вказаними вище положеннями закону покладається на страхувальника або особу, яка є відповідальною за завдані збитки. Отже, у позивача після виплати страховиком страхового відшкодування, зменшеного на суму франшизи, виникло право вимоги до відповідача відшкодувати суму цієї франшизи, яка по своїй суті є компенсацією майнової шкоди та різницею між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою, а у відповідача як у відповідальної за завдані позивачу збитки особи, відповідно, виник обов`язок оплатити цю шкоду позивачу.

У наданій суду заяві відповідач не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача франшизи у розмірі 3200,00 грн.

Зважаючи на викладені обставини на наведені положення чинного законодавства, суд вважає, що сума франшизи в розмірі 3 200 гривень підлягає стягненню з відповідачем на користь позивача.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення на його користь відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп., то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що позивач, посилаючись на те, що йому була завдана відповідачем моральна шкода при зазначених ним обставинах, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним до стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди саме у розмірі 50 000,00 грн.

Разом із тим, суд визнає, що протиправні винні дії відповідача дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки його права були порушені внаслідок пошкодження належного йому майна, і природно, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, з огляду на ступінь вини відповідача, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовної вимоги стосовно розміру моральної шкоди, заявленої до відшкодування, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моарльну шкоду у розмірі 3 000,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України та доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи 3 200 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., а всього 7 273 грн. 60 коп. (сім тисяч двісті сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні решти частини позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева